ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2023 року 
м. Київ
справа №520/10/20
провадження № К/990/2995/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Смоковича М. І.,
суддів: Радишевської О. Р., Шевцової Н. В.
розглянув у порядку письмового провадження в касаційній інстанції справу
за позовом ОСОБА_1 до Немишлянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за участю третіх осіб - Військової частини НОМЕР_1 , Штабу Сухопутних військ Збройних Сил України, Харківського обласного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення коштів, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року, постановлену у складі колегії суддів: головуючого - Бершова Г. Є., суддів: Ральченка І. М., Катунова В. В.
І. Обставини справи
1. У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Немишлянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, за участю третіх осіб - Військової частини НОМЕР_1 , Штабу Сухопутних військ Збройних Сил України, Харківського обласного Територіального центру комплектування та соціальної підтримки, про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів.
2. 07 жовтня 2021 року позивачем подано та підтримано в судовому засіданні клопотання про призначення у справі психологічної експертизи, зупинення провадження у справі, звільнення від витрат пов`язаних з проведенням експертизи.
3. Харківський окружний адміністративний суд, розглянувши вказане клопотання в судовому засіданні, ухвалою від 07 жовтня 2021 року клопотання ОСОБА_1 про призначення психологічної експертизи, зупинення провадження у справі, звільнення від витрат пов`язаних з проведенням експертизи у справі 520/10/20 залишив без задоволення.
4. Позивач оскаржив це рішення в апеляційному порядку.
5. Другий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 10 листопада 2021 року відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року у справі № 520/10/20.
6. Таке своє рішення апеляційний суд мотивував тим, що позивачем оскаржується ухвала про залишення без задоволення заяви ОСОБА_1 про призначення психологічної експертизи, зупинення провадження у справі, звільнення від витрат пов`язаних з проведенням експертизи, яка не передбачена серед наведеного приписами статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України  переліку ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду.
ІІ. Провадження в суді касаційної інстанції
7. Позивач, вважаючи ухвалу суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження постановленою з порушенням вимог процесуального закону, подав касаційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року.
Така позиція ґрунтується на тому, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про те, що ухвала Харківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року не підлягає оскарженню.
Стверджує, що в своїй апеляційній скарзі на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року позивачем зазначалось, що ця скарга подається на підставі частини другої статті 293 та пунктів 9, 11 частини першої статті 294 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), тобто на ухвалу, яка може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.
Автор скарги зауважує, що стаття 294 КАС України передбачає можливість апеляційного оскарження ухвал суду першої інстанції, якими вирішувались питання як про задоволення, так і про відмову у задоволенні клопотань про призначення психологічної експертизи, зупинення провадження у справі, звільнення від витрат пов`язаних з проведенням експертизи.
8. Верховний Суд ухвалою від 08 липня 2022 року відкрив касаційне провадження з підстав, передбачених частиною третьою, пунктом 4 частини четвертої статті 328 КАС України, а саме: предметом касаційного оскарження є ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження; підставами касаційного оскарження є порушення цим судом норм процесуального права.
13 лютого 2023 року справа надійшла до суду касаційної інстанції.
9. Представник Немишлянського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки подав відзив на касаційну скаргу, в якому, наполягаючи на безпідставності останньої, просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
ІІІ. Нормативне регулювання 
10. Завданням адміністративного судочинства в силу частини першої статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
11. Відповідно до частин першої, другої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.
12. Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи. Цим конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" і статті 13 КАС.
13. При цьому КАС України передбачено два порядки апеляційного оскарження ухвал: 1) одночасно з рішенням суду (стаття 293 КАС України) та 2)  окремо від рішення суду (стаття 294 КАС України).
14. Приписами частин другої - третьої статті 293 КАС України визначено, що учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду лише у випадках, передбачених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу, яка не підлягає оскарженню.
15. Так, статтею 294 КАС України визначено таке.
Окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: 1) забезпечення доказів, відмови в забезпеченні доказів, скасування ухвали про забезпечення доказів; 2) забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, скасування забезпечення позову, відмови у забезпеченні позову, відмови у заміні заходу забезпечення позову або скасуванні забезпечення позову; 3) повернення заяви позивачеві (заявникові); 4) відмови у відкритті провадження у справі; 6) передачі справи на розгляд іншого суду; 7) відмови поновити або продовжити пропущений процесуальний строк; 8) затвердження умов примирення сторін; 9) призначення експертизи; 10) визначення розміру судових витрат; 11) зупинення провадження у справі; 12) залишення позову (заяви) без розгляду; 13) закриття провадження у справі; 14) внесення або відмови у внесенні виправлень у рішення; 15) відмови ухвалити додаткове рішення; 16) роз`яснення або відмови у роз`ясненні судового рішення; 17) відмови у відкритті провадження про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, відмови в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами; 18) відмови у поновленні пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання; 19) відстрочення і розстрочення, зміни або встановлення способу і порядку виконання судового рішення; 20) заміни сторони у справі (процесуальне правонаступництво) або сторони виконавчого провадження; 21) повороту виконання рішення суду або відмови у повороті виконання рішення; 22) внесення чи відмови у внесенні виправлень до виконавчого документа, визнання чи відмови у визнанні виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 23) окрема ухвала; 24) стягнення штрафу в порядку процесуального примусу; 25) накладення штрафу та інших питань судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, постановлених судом відповідно до статті 382 цього Кодексу; 26) відмови у відкритті провадження за заявою про відновлення втраченого судового провадження; 27) відновлення або відмови у відновленні повністю або частково втраченого судового провадження.
16. Відповідно до пункту 1 частини першої  статті 299 КАС України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.
ІV. Оцінка Верховного Суду 
17. Аналіз наведених правових норм свідчить, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду по суті спору має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду.
18. З оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції висновується, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року відмовлено з підстав пункту 1 частини першої статті 299 КАС України.
19. До таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов з огляду на те, що оскаржувана ухвала не передбачена серед наведеного у статті 294 КАС України переліку ухвал, які підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, а відтак апеляційна скарга на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2021 року, якою клопотання ОСОБА_1 про призначення психологічної експертизи, зупинення провадження у справі, звільнення від витрат пов`язаних з проведенням експертизи залишено без задоволення, не може бути прийнята судом апеляційної інстанції, оскільки така ухвала не оскаржується окремо від рішення суду.
20. Отже, апеляційна скарга подана позивачем на ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи та відповідно зупинення у зв`язку з цим провадження у справі.
21. Зі змісту частини другої статті 293 КАС України висновується, що ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково у випадках, визначених статтею 294 цього Кодексу. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 294 цього Кодексу, окремо від рішення суду не допускається.
22. Таким чином у частині першій статті 294 КАС України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які може бути подана апеляційна скарга окремо від рішень.
23. Відповідно до пунктів 9, 11 частини першої статті 294 КАС України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо: призначення експертизи; зупинення провадження у справі.
24. Водночас як ухвала про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи, так і ухвала про відмову у зупиненні провадження у справі, у визначеному статтею 294 КАС України переліку ухвал суду, відсутні. 
25. Системне тлумачення положень частини першої статті 294 КАС України дає підстави для висновку, що законодавець використав різні конструкції, визначаючи перелік ухвал, зокрема, в одних випадках вживається слово: "відмови" (пункти 1, 2, 4, 7, 14, 15, 16, 17, 18, 21, 22, 26, 27), а в інших - вказується на сутність процесуального рішення (пункти 3, 6, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 19, 20, 23, 24, 25).
26. При цьому обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не передбачених у частині першій статті 294 КАС України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження.
27. Варто зазначити, що за правилами частини третьої статті 293 КАС України заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.
28. Тобто незгода із такою ухвалою суду першої інстанції може бути висловлена заявником в обґрунтуванні вимог апеляційної скарги особи на судове рішення суду першої інстанції, ухвалене по суті позовних вимог.
29. Конституційний Суд України, зокрема, вказував, що заперечення на ухвали, які не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Це положення слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду. (абзац 5 пункту 3.2. рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року у справі № 3-рп/2010).
30. Отже, заперечення учасників процесу щодо наявності підстав для проведення експертизи мають розглядатися судом при оскарженні рішення, ухваленого по суті спору. У зв`язку з цим право на суд, одним із аспектів якого є право доступу, в аспекті апеляційного оскарження ухвали про відмову у проведенні експертизи, підлягає обмеженню, яке застосовується з легітимною метою та зберігає пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою.
31. З огляду на зазначене, ухвали суду першої інстанції про відмову у задоволенні клопотання про призначення експертизи та про відмову у зупиненні провадження у справі підлягають оскарженню в апеляційному порядку одночасно з оскарженням рішення суду першої інстанції, ухваленого по суті спору.
32. Варто зауважити, що право на апеляційне оскарження учасники справи можуть реалізувати у порядку, визначеному процесуальним законом, не зловживаючи їхніми процесуальними правами у спосіб подання апеляційної скарги на ухвалу, що не може бути оскаржена до ухвалення рішення по суті спору й окремо від такого рішення. 
33. Подібний правовий підхід щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).
34. Таким чином, відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на ухвалу суду першої інстанції про залишення без задоволення заяви про призначення психологічної експертизи, зупинення провадження у справі, звільнення від витрат пов`язаних з проведенням експертизи з підстав пункту 1 частини першої статті 299 КАС України, суд апеляційної інстанції не допустив порушень процесуального закону.
35. Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують.
36. До Верховного Суду від позивача надійшло клопотання про зупинення провадження у справі з підстав пункту 5 частини першої статті 236 КАС України, яке обґрунтоване тим, що позивач, починаючи з 29 березня 2022 року, перебуває у складі Збройних Сил України.
Пунктом 5 частини першої статті 236 КАС України визначено, що суд зупиняє провадження у справі в разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Судовий захист прав і свобод людини і громадянина необхідно розглядати як вид державного захисту прав і свобод людини і громадянина. І саме держава бере на себе такий обов`язок відповідно до частини другої статті 55 Конституції України. Право на судовий захист передбачає і конкретні гарантії ефективного поновлення в правах шляхом здійснення правосуддя. Відсутність такої можливості обмежує це право. А за змістом частини другої статті 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене навіть в умовах воєнного або надзвичайного стану (рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 № N 8-рп/2002).
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Роль національних судів полягає у швидкому та ефективному розгляді справ (рішення ЄСПЛ у справі «Красношапка проти України»).
Пунктом 8 частини третьої статті 2 КАС України однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства визначено розумність строків розгляду справи судом.
Вимога щодо дотримання розумного строку розгляду справи спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту, а відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
Зупинення провадження по справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.
Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.
Необґрунтоване зупинення провадження у справі може призвести до затягування строків її розгляду й перебування учасників справи в стані невизначеності, що покладає на національні суди обов`язок здійснити швидкий та ефективний розгляд справи упродовж розумного строку.
37. Наведене свідчить, що питання стосовно зупинення провадження у справі слід розглядати в контексті вирішення справи по суті заявлених позовних вимог.
38. Натомість предметом касаційного перегляду в даному випадку є ухвала з процесуальних питань, яка оскаржується в провадженні окремому від провадження по суті справи, а тому клопотання позивача про зупинення такого процесуального провадження задоволенню не підлягає.
39. Верховний Суд констатує, що оскаржувана процесуальна ухвала апеляційного суду ґрунтується на правильному застосуванню норм процесуального права. 
40. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
V. Судові витрати
41. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись статтями 3, 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі № 520/10/20 - відмовити.
2.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
3.          Ухвалу Другого апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2021 року у справі № 520/10/20 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          М. І. Смокович 
Судді                                                                                                    О. Р. Радишевська
                                                                                                                        Н. В. Шевцова