П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

15 березня 2023 р.	м.Одеса	Справа № 420/12557/22	
Головуючий в 1 інстанції: Аракелян М.М.
рішення суду першої інстанції прийнято у
м. Одеса, 14 листопада 2022 року
          
П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
судді-доповідача:                                          Танасогло Т.М.,
суддів:                                                   Бітова А.І., Градовського Ю.М., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області (відповідач), про:
-визнання протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області, щодо невиплати грошової компенсації при звільненні за невикористану відпустку за 2020 рік у кількості 22 діб; невключення ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні;
-зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану відпустку за 2020 рік у кількості 22 доби;
-зобов`язання Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні з включенням індексації грошового забезпечення із відрахуванням раніше проведеної виплати одноразову грошову допомогу при звільненні.
В обґрунтування позову вказав, що під час проходження служби позивач не використав повністю основну та додаткову відпустку, а отже при звільненні мав право отримати компенсацію за невикористаний час відпустки за 22 дні за невикористану відпустку за 2020 рік. Однак, така компенсація не була виплачена позивачу при звільненні в 2021 році, у зв`язку із чим наявні підстави для зобов`язання відповідача здійснити відповідну виплату. Також, як далі вказує позивач, при звільненні йому невірно було розраховано суму одноразової грошової допомоги при звільненні, у зв`язку із не включенням при її розрахунку індексації грошового забезпечення. Так, згідно архівних відомостей за період з січня 2021 року по серпень 2021 року позивачу в липні 2021 року нарахована та виплачена індексація у розмірі 1427,40грн. за повний місяць, а за 9 робочих днів серпня місяця 2021 року - 414,41грн. Не погоджуючись із такою бездіяльністю відповідача, позивач оскаржив її до суду.
Відповідач проти позову заперечував.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням відповідач подав на вказане судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити у цій частині рішення, яким відмовити у задоволенні позову повністю. 
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що обов`язковою передумовою для виплати поліцейському компенсації за невикористану відпустку є визначення кількості днів невикористаної відпустки. Окрім того, на думку скаржника, грошова компенсація за невикористану відпустку виплачується у випадку її невикористання у році звільнення. Стосовно вимоги позивача про виплату одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації, скаржник зазначає, що індексація грошового забезпечення не віднесена до складових грошового забезпечення, а тому не входить в розрахунок одноразової грошової допомоги при звільненні. Також, апелянт вказує, що вихідна допомога за своєю природою є разовою виплатою, у зв`язку із чим, у відповідності до Порядку проведення індексації грошових доходів населення, відсутні підстави для визнання протиправними дій щодо їх обчислення з урахуванням індексації та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату з урахуванням індексації.
29.12.2022р. від позивача у справі надійшов ідзив на апеляційну скаргу, у якому вказуючи про необґрунтованість доводів скаржника просить залишити скаргу без задоволення, а судове рішення без змін мотивуючи тим, що відповідач у справі не спростував жодного висновку суду першої інстанції у своїй скарзі, не довів правомірності невиплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення, а також не довів правомірності невиплати компенсації за невикористані дні відпустки за 2020р.
За приписами ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Справу розглянуто в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у відповідності до ч. 1 ст. 311 КАС України.
Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 проходив службу в Національній поліції України.
З 09.08.2021 року наказом Головного управління Національної поліції в Одеській області від 30.07.2021 року № 1168 о/с ОСОБА_1 звільнений відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу) з посади дільничного офіцера поліції сектору превенції відділення поліції №1 Подільського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, відрахувавши з грошового забезпечення за 15 діб надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за 2021 рік. У наказі зазначено, що вислуга років на день звільнення складає: у календарному обчисленні для виплати надбавки за вислугу років 12 років, 02 місяці, 17 днів; на пільгових умовах (без урахування календарної вислуги) 08 місяців 20 днів. (а.с.14).
Згідно листа ГУНП в Одеській області від 22.07.2022 року №14/97аз на адвокатський запит представника позивача, наказом ГУНП в Одеській області від 30.04.2021 року №735 о/с ОСОБА_1 надано 30 діб основної та 06 діб додаткової щорічної відпуски за 2021 рік. Наказом ГУНП в Одеській області від 30.07.2021 року № 1168 о/с ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції з 09.08.2021 року, відрахувавши з грошового забезпечення за 15 діб надмірно нарахованої частини щорічної відпустки за період роботи 01.01.2021 року по 09.08.2021 року, яка частково була утримана в серпні та листопаді 2021 року. Одноразова грошова допомога при звільненні ОСОБА_1 виплачена у листопаді 2021 року. Нарахування здійснювалося відповідно до ст.9 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у сумі 72663,36грн. (12110,56грн. з грошового забезпечення у місяці звільнення*50%*12 років), з якої утримано надмірно нараховану частину щорічної відпустки 2157,63грн., утриманий військовий збір у розмірі 1,5% 1057,59грн., після чого сума до виплати склала 69448,14грн. Нарахування ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби здійснювалося з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами ГУНП в Одеській області на день звільнення, а саме грошове забезпечення ОСОБА_1 за серпень 2021 року складало: посадовий оклад 2400грн., оклад за спеціальним званням 1600грн., 25% надбавка за стаж служби в поліції 1000грн., 40% надбавка за специфічні умови проходження служби в поліції 2000грн., 73,008% премія 5110,56грн., всього 12110,56грн. (а.с.17-18).
31.08.2022 року представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом, в якому просив нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію заробітної плати (грошового забезпечення ) за 22 доби відпустки 2020 року (а.с.27-28), на що отримав лист Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Одеській області від 06.09.2021 року, в якому зазначено, що відповідно до п.8 розділу ІІІ наказу МВС України №260 від 06.04.2016 року, яким затверджено порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, поліцейським, які відповідно до законодавства України при звільненні поліцейського зі служби в поліції виплачується грошова компенсація за невикористану в році звільнення відпустку. Враховуючи викладене, компенсацію за невикористану  у 2020 році відпустку нарахувати та виплатити не є можливим (а.с.29).
Не погоджуючись із бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач всупереч положенням ст.24 Закону №504/96-ВР та ст.83 КЗпП України при звільненні позивача зі служби в поліції не врахував та не сплатив йому компенсацію за дні невикористаної відпустки як основної так і додаткової за 2020 рік тривалістю згідно розрахунку відповідача 22 календарні дні, відтак вважав наявними підстави для задоволенні позовних вимог у цій частині.
Також, врахувавши, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подоржчання споживчих товарів і послуг, суд першої інстанції вважав, що така мала бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців як обрахункової величини одноразової грошової допомоги при звільненні, у зв`язку із чим дійшов висновку про задоволення позовних вимог у цій частині.
Надаючи оцінку доводам скаржника та обґрунтованості висновків суду першої інстанції, судова колегія враховує наступне. 
Як встановлено ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1 ст.24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02.07.2015 № 580-VIII “Про Національну поліцію” (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно з ч.ч. 1,2 ст.92 Закону №580-VIII поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.
Відповідно до ч.ч.9-10 ст.93 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення. При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року. За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.
Як визначено ч.ч. 1, 2 ст.94 Закону № 580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, надалі - Порядок №260).
Пунктом 3 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання. До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Приписами абз.7, 8 пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 визначеного, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства. Виплата грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку проводиться, виходячи з розміру місячного грошового забезпечення, право на отримання якого поліцейський має відповідно до чинного законодавства на день звільнення із служби. При цьому одноденний розмір грошового забезпечення визначається шляхом ділення розміру грошового забезпечення на 30 календарних днів. Кількість днів для виплати грошової компенсації за невикористану відпустку вказується в наказі про звільнення.
В контексті надання оцінки доводам скаржника про відсутність в даному випадку підстав для нарахування позивачу компенсації за невикористану відпустку позивача колегія суддів звертає увагу, що у розумінні наведених правових норм, правило про надання відпустки до кінця календарного року не є виключним; законом не виключаються випадки, коли поліцейським відпустка не буде використана протягом календарного року; не передбачено позбавлення поліцейського права на відпустку, яке він уже отримав в попередньому календарному році. Водночас, надано право працівнику використати право на відпустку за попередній рік одночасно з черговою відпусткою наступного року.
Відтак, суд першої інстанції ґрунтовно вказав у своєму рішенні, що у наступному календарному році, в тому числі і за умови, що він є роком звільнення, поліцейський має гарантоване право на чергову відпустку за поточний календарний рік та на відпустки (основні і додаткові), що не були використані в попередніх роках, що виражається в праві на отримання грошової компенсації за весь час невикористаної оплачуваної відпустки, незалежно від часу набуття права на таку відпустку, оскільки відпустки за попередні роки також є невикористаними в році звільнення та не можуть бути залишені без розрахунку з поліцейським, адже це суперечить суті та гарантіям як трудового, так і спеціального законодавства в частині реалізації права на відпочинок.
Апеляційний суд також враховує, що Рішенням Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 в справі за конституційним поданням Президента України щодо офіційного тлумачення положень частин другої, третьої статті 124 Конституції України (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) зазначено, що при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми, у яких визначені основні трудові права працівників - КЗпП України.
Виходячи з відсутності правового врегулювання цього питання положеннями Закону №580-VIII і Порядку №260, питання компенсації невикористаної частини відпустки поліцейському за минулі роки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що при вирішенні вказаного спору підлягають застосуванню приписи КЗпП України і Закону №504/96-ВР.
У відповідності до ч.1 статті 24 Закону №504/96-ВР, ч.1 статті 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки.
Отже, у випадку звільнення поліцейських з органів Національної поліції України їм виплачується компенсація за всі невикористані ними дні, як основної, так і додаткової відпустки, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції ухвалюючи судове рішення у цій справі.
Аналогічної правової позиції дотримується й Верховний Суд, зокрема у постанові від 19.01.2021 року по справі № 160/10875/19.
Колегією суддів з матеріалів справи встановлено, що на момент звільнення позивач мав 22 дні невикористаної відпустки за 2020 рік, що відповідачем не заперечується. Однак, під час звільнення з органів поліції відповідач не виплатив ОСОБА_1 компенсацію за невикористані дні відпустки.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про протиправну, всупереч вимогам ст.24 Закону №504/96-ВР, ст.83 КЗпП України, бездіяльність відповідача при звільненні ОСОБА_1 зі служби в поліції в частині ненарахування та невиплати компенсації за дні невикористаної відпустки як основної так і додаткової за 2020 рік, а також і про наявність підстав для зобов`язання відповідача здійснити такі нарахування та виплату.
Щодо включення індексації до розміру одноразової грошової допомоги при звільненні, колегія суддів зазначає наступне.
На виконання ч. 5 ст. 94 Закону №580-VIII  грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Відповідно до абз. 4 ст. 18 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 №2017-III  (далі - Закон №2017-III)  Законами України  з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII  (далі - Закон № 1282-XII) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
На виконання абзаців 1, 4 ч. 1  ст. 2 Закону №1282-XII  індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: оплата праці (грошове забезпечення).
Частина 6 статті 2 Закону №1282-XII  встановлює, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»  грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Як визначено п.п. 3, 23 розділу І Порядку № 260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.
Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що виходячи з наведених вище приписів, індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення.
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення позивача для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні.
Отже, індексація грошового забезпечення, у тому числі поліцейських, є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
З урахуванням того, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Такий висновок суду узгоджується з позицією, що викладена в постановах Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі № 638/5794/17, від 27 грудня 2019 року в справі № 643/11749/17, предметом розгляду яких було, зокрема, включення до складу грошового забезпечення, з якого призначається (обчислюється) пенсія, індексації грошового забезпечення.
Також правовий висновок щодо включення до складу грошового забезпечення, з якого розраховується одноразова грошова допомога при звільненні, індексації грошового забезпечення висловлений Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2021 року в справі № 620/561/20.
Таким чином, одноразова грошова допомога при звільненні мала розраховуватися відповідачем з урахуванням індексації грошового забезпечення, установленої Законом №1282-XII, що в свою чергу спростовує відповідні твердження апелянта про відсутність у відповідача необхідності при виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні включати до її складу також індексацію.
До того ж, апеляційний суд враховує, що станом на дату звільнення зі служби позивача, індексації грошового забезпечення йому нараховувалась та виплачувалась в складі грошового забезпечення.
Однак, при звільненні позивача зі служби, індексація не була включена до складу грошового забезпечення ОСОБА_1 з якого нараховувалась та виплачувалась одноразова грошова допомога при звільненні, що враховуючи вищенаведені законодавчі приписи, свідчить про протиправну бездіяльність відповідача у цій частині та наявність підстав для зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу суму одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення, з відрахуванням виплачених сум грошової допомоги, про що правильного висновку дійшов суд першої інстанції у своєму рішенні.
Отже, позовні вимоги задоволені судом першої інстанції обґрунтовано.
Загалом доводи апеляційної скарги є несуттєвими, встановлених обставин справи, встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1  статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно частини 1  статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених  статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частин 2  статті 77 КАС України  в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б доводили необґрунтованість заявленого позову, відповідач суду не надав.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.
Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315-317, 321, 322, 325, 326, 328 КАС України, апеляційний суд, –
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Одеській області – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 14 листопада 2022 року у справі № 420/12557/22 – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя 	 	Танасогло Т.М.	
Судді	    	Бітов А.І.    Градовський Ю.М.