ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2023 року	Львів	Справа № 565/1120/22 пров. № А/857/17666/22	

 Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                 Кушнерика М.П.
суддів                                                                      Курильця А.Р., Мікули О.І., 

розглянувши у порядку письмового провадження в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2022 року (суддя Малков В.В., м. Вараш)  у справі № 565/1120/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Вараського районного відділу поліції ГУ НП в Рівненській області про визнання дій працівника поліції незаконними та скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

                                                        встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати постанову серії БАБ № 657619 по справі про адміністративне правопорушення.
Позовна заява обґрунтована тим, що позивач 09.09.2022 року отримав поштою від Вараського РВП ГУНП в Рівненській області постанову серії БАБ № 657619, згідно з якою на позивача накладено стягнення у розмірі 510 грн. Позивач зазначає, що не порушував Правил дорожнього руху, докази таких порушень відсутні, оскаржувана постанова є протиправною, оскільки при її винесенні порушені процесуальні права позивача та вимоги порядку притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що відповідач належними та допустимими доказами довів суду факт порушення позивачем приписів п. 2.9 «д», «в» ПДР та вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст.121, ч.2 ст.122 КУпАП.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням норм процесуального та матеріального права, неповного з`ясування обставин справи. 
Апеляційна скарга обгрунтована тим, що судом не встановлено та не досліджено з яких причин не спрацювали покажчики напрямку руху, оскільки ним вчинено всі дії, які вимагають правила дорожнього руху при виконані зміни напрямку руху в тому числі ввімкнуто покажчики напрямку руху, ймовірно вийшла з ладу лампочка, яка здійснює світлову сигналізацію.
Позивач вже був відстебнутий, коли транспортний засіб завершив рух на вимогу працівника поліції, та був вимкнений двигун.
Просить скасувати рішення суду та прийняте нове, яким позов задоволити.

Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав, що не перешкоджає розгляду справи по суті.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку письмового провадження без повідомлення сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 

Судом встановлено, що 03.09.2022 року заступником начальника СРПП Вараського РВП ГУНП в Рівненській області щодо позивача винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 657619, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн. у зв`язку із вчиненням адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.5 ст.121, ст.125 КУпАП. А саме, 03.09.2022 року о 12 год. 47 хв. ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 21101», д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Шкільна та вул. Центральна в с. Стара Рафалівка, не вмикаючи покажчики напрямку руху до здійсненого маневру (ліворуч, праворуч); в подальшому на вимогу працівників поліції зупинитись увімкненими проблисковими маячками та подачею звукового сигналу, не увімкнув аварійну світлову сигналізацію; під час керування був не пристебнутий ременем пасивної безпеки; в автомобілі під час керування відсутні аптечка та вогнегасник, чим порушив п.9.2 «б», 9.9 «б», 31.4.7 «є» Правил дорожнього руху.

Частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями, далі - ПДР).
Пунктами 1.3 та 1.9.ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 р. № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306.
Згідно з п.1.1. ПДР, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.
Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до п.1.9 ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
П. 9.2 «б» ПДР передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.
Аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар – п. 9.9 «б» ПДР.
Забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, якщо відсутня медична аптечка з нанесеними на неї відомостями про тип транспортного засобу, для якого вона призначена, — на мотоциклі з боковим причепом, легковому, вантажному автомобілі, колісному тракторі, автобусі, мікроавтобусі, тролейбусі, автомобілі, що перевозить небезпечний вантаж; працездатний вогнегасник на легковому, вантажному автомобілі, автобусі – п. 31.4.7 «є» ПДР.
Частиною 2 ст.122 КУпАП встановлена відповідальність за порушення правил попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, а саме штраф у розмірі в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ч.5 ст.121 КУпАП, порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 125 КУпАП встановлена відповідальність у виді попередження за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.
За приписами статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 251 КУпАП України визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Судом встановлено, що і вбачається із відеозапису стаціонарної камери автомобіля патрульної поліції (а.с. 26) від 03.09.2022 року зафіксований рух автомобіля під керуванням позивача, який, проїжджаючи перехрестя, не вмикає світлові покажчики поворотів, після чого його зупинили працівники поліції. Після зупинки працівниками поліції виявлено, що позивач не пристебнутий ременем пасивної безпеки, що не заперечував і сам позивач. Крім того, після зупинки на вимогу працівників поліції, позивач не увімкнув аварійну світлову сигналізацію. Також, в автомобілі були відсутні аптечка та вогнегасник.
Із запису нагрудної камери поліцейського (а.с. 26) убачається, що позивача попереджено про проведення відео-фіксації; роз`яснено працівником поліції позивачу його прав як особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; пропозицію ознайомитись з відеозаписом, на якому зафіксоване правопорушення; а також відмову позивача від підпису оскаржуваної постанови та отримання її другого примірника.

Колегія суддів зазначає, що положеннями ст. 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Аналогічна правова позиція викладена Верховим Судом у постанові від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем надано суду докази вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем та правомірності розгляду справи про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідачем надано докази вчинення позивачем правопорушення, а, відтак, в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.ч. 2, 5 ст. 122, ст. 125 КУпАП, а винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАБ № 657619 від 03.09.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності не підлягає скасуванню.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Апеляційний суд відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а, відтак, не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.
Інші покликання апелянта колегія суддів не приймає до уваги, оскільки такі не спростовують факту порушення позивачем правил Дорожнього руху.
Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, - 

                                                        постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 10 листопада 2022 року у справі № 565/1120/22, - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	М. П. Кушнерик 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула