ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 755/1402/23                                                                               Суддя першої інстанції: Коваленко І.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  21 березня 2023 року                                                                                           м. Київ
          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
          головуючого судді           - Пилипенко О.Є.  
          суддів                              - Глущенко Я.Б. та Шелест С.Б.,
          при секретарі                    - Ткаченко В.В., 
          розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року у справі за адміністративним позовом Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області до ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації,
В С Т А Н О В И В :

02.02.2023 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов адміністративний позов Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві до громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, строком на 6 (шість) місяців та примусове видворення з України громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року позовну заяву Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області повернуто позивачу.
Не погоджуюсь із вказаним судовим рішенням, позивач - Центральне міжрегіональне управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області звернувся із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року та направити справу до Дніпровського районного суду м. Києва.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення було не правильно застосовано норми матеріального та процесуального права. 
15 березня 2023 року, відповідно до штампу вхідної кореспонденції суду Вх.№ 12582 від Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні надійшов лист, відповідно до змісту якого громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 звільнено з Волинського ПТПІ 03.02.2023 року по закінченню терміну утримання. 
Відзив на апеляційну скаргу від громадянина Республіки Узбекистан ОСОБА_1 до апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
У відповідності до п.4, ч.1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Приймаючи рішення про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності доказів на підтвердження прийняття рішення про примусове видворення відповідача за межі України, а отже є передчасним звернення із заявою про затримання з метою забезпечення примусового видворення за межі України, при цьому, до позовної заяви не долучено доказів повідомлення прокурора міста Києва та Консульський відділ Посольства Республіки Узбекистан про прийняте позивачем рішення щодо поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців, а також не залучено перекладача, який був присутнім при прийнятті позивачем рішення про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції необґрунтованим, з огляду на наступне.
Відповідно до частин 1 та 2 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.
Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.
Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства визначені, зокрема, в статті 289 КАС України.
Так, відповідно до ч.1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:
1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;
2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;
3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;
4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.
Згідно доводів позовної заяви та доданих до неї документів, 20.07.2022 року працівниками ЦМУ ДМС у м. Києві та Київської області відносно відповідача було прийнято рішення про його примусове повернення до країни походження або третьої країни із подальшою забороною виїзду строком на 3 (три) роки та зобов`язано залишити територію України не пізніше 30.07.2022 року (належним чином завірена копія рішення була надана позивачем до позову), з огляду на що необґрунтованими є доводи суду першої інстанції щодо відсутності доказів на підтвердження прийняття рішення про примусове видворення відповідача за межі України.
Крім того, як зазначено судом першої інстанції, клопотання про затримання щодо іноземця або особи без громадянства може бути подано стосовно особи, до якої подано та розглядається адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази на підтвердження обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, не має документа, що дає право на виїзд з України, ухиляється від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до вказаного вище рішення від 20.07.2022 року, ОСОБА_1 зобов`язаний був залишити територію України не пізніше 30.07.2022 року, втім, відповідно до протоколу про адміністративне затримання від 31.01.2023 року, станом на дату складення останнього, ОСОБА_1 територію України не залишив, рішення про примусове повернення не виконав, отже у позивача були наявні усі підстави для звернення до суду із даною позовною заявою.
Той факт, що Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області не надано доказів повідомлення прокурора міста Києва та Консульський відділ Посольства Республіки Узбекистан про прийняте позивачем рішення щодо поміщення відповідача до пункту тимчасового перебування іноземців, а також не залучено перекладача, який був присутнім при прийнятті позивачем рішення про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, не є підставами для повернення позовної заяви, позаяк такі вимоги до позовної заяви відсутні у статті 160, 289 КАС України.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. У зв`язку з цим суд вважає необхідним апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - задовольнити, ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись ст.ст. 160, 161, 241, 242, 289, 311, 320, 321, 322, 325, 329, 382 КАС України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області - задовольнити.
Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 02 лютого 2023 року - скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий  суддя                                                                      О.Є.Пилипенко 

Судді                                                                                            Я.Б.Глущенко     

                                                                                           С.Б.Шелест     

Повний текст рішення виготовлено 21 березня 2023 року.