Ухвала
 
08 лютого 2023 року
м. Київ
 
справа № 754/9335/20
 
провадження № 61-1465ск23 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Білоконь О. В., Осіяна О. М., 
 
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про відшкодування витрат добросовісного набувача при витребуванні майна із чужого незаконного володіння,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2020 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , в якому просила стягнути з нього на користь малолітньої ОСОБА_2 755 700,00 грн та вартість експертного дослідження у сумі 2 000,00 грн.
 
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року, у задоволенні позову відмовлено.
 
У січні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року та постанову Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року.
 
Касаційна скарга містить клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.
 
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
 
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу. 
 
У своєму клопотанні заявник просить поновити строк на касаційне оскарження з посиланням на те, що строк пропущено з поважних причин, оскільки копію оскаржуваної постанови було отримано 30 грудня 2022 року, про що надає відповідні докази. 
 
Зважаючи на те, що у касаційній скарзі містяться докази поважності пропуску строку на касаційне оскарження судових рішень, вважаємо за можливе його поновити.
 
У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове судове рішення.
 
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
 
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України. 
 
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
 
Підставою касаційного оскарження заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі № 444/1725/16-ц, провадження № 61-31110св18, у постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-389цс16 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Крім того, як на підставу касаційного оскарження заявник посилається на порушення норм процесуального права, оскільки суди необґрунтовано відхилили клопотання заявника про дослідження доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
 
Посилання заявника на пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу касаційного оскарження не можуть бути враховані Верховним судом, оскільки заявником не конкретизовано щодо застосування якої норми права відсутній висновок Верховного Суду.
 
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України.
 
З урахуванням наведеного касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.
 
Касаційна скарга містить заяву про вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 .
 
Відповідно до частин першої, другої статті 149, частин першої, шостої статті 154 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
 
Суд касаційної інстанції при розгляді касаційних скарг діє в межах цивільного процесуального законодавства України, його повноваження визначені главою 2 розділу V ЦПК України «Касаційне провадження». Вирішення питання про забезпечення позову вказаною главою не передбачено та до повноважень Верховного Суду не відноситься.
 
З огляду на те, що об`єктом оскарження вказаної касаційної скарги є рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року та постанова Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року, які набрали законної сили, розгляд заяви про забезпечення позову Верховним Судом не відповідає положенням статті 149 ЦПК України, що конкретизує підстави вжиття заходів забезпечення позову, оскільки справу вже було розглянуто судом першої інстанції та переглянуто апеляційним судом.
 
Враховуючи зазначене вище, заява ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову не підлягає задоволенню.
 
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
 
Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Києва від 11 серпня 2021 року та постанови Київського апеляційного суду від 19 грудня 2022 року.
 
Відкрити касаційне провадження у даній справі.
 
Витребувати з Деснянського районного суду м. Києва цивільну справу № 754/9335/20 за позовом  ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Служба у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, про відшкодування витрат добросовісного набувача при витребуванні майна із чужого незаконного володіння.
 
Відмовити у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.
 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 10 березня 2023 року.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                               Н. Ю. Сакара
                                                                                                                   О. В. Білоконь
                                                                                                                   О. М. Осіян