Номер провадження: 22-ц/813/4933/23 
Справа № 493/1513/22
Головуючий у першій інстанції Ільніцька О.М.
Доповідач Склярська І. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
Іменем України 

22.03.2023 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Склярської І.В. ,
суддів: Базіль Л.В., Воронцової Л.П.,
секретар Куріньова Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса апеляційну скаргу Приватного підприємства «Левчик» на ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 22 грудня 2022 року (під головуванням судді Ільніцької О.М.), у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик», державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничука Володимира Олександровича про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення та визнання прав, 

встановив:

1. Описова частина
Короткий зміст заяви
У листопаді 2022 року ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик», державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничука Володимира Олександровича про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення та визнання прав, в якому просило:
- визнати недійсним договір оренди землі № б/н від 13.08.2022 року, укладений між  ОСОБА_1 та Приватним підприємством “Левчик” щодо земельної ділянки, площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625, право оренди якої зареєстровано державним реєстратором Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області Новаком С.П. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі прийнятого ним рішення, індексний номер 64565583 від 22.08.2022 року (номер запису про інше речове право 47655680 від 17.08.2022 року);
- скасувати державну реєстрацію права оренди Приватного підприємства “Левчик” земельної ділянки площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625, проведену в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі договору оренди землі № б/н від 13.08.2022 року, укладеного між  ОСОБА_1 та Приватним підприємством “Левчик” (запис про інше речове право 47655680 від 17.08.2022 року, підстава внесення запису: рішення державного реєстратора Авангардівської селищної ради Одеського району Одеської області Новака С.П., індексний номер 64565583 від 22.08.2022 року) та припинити право оренди Приватного підприємства “Левчик” на земельну ділянку площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625;
- скасувати державну реєстрацію іншого речового права - про припинення права оренди Товариства з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Хлібна Нива” на земельну ділянку площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625, проведену на підставі заяви ОСОБА_1 від 05.10.2018 року № б/н (запис про припинення іншого речового права від 16.10.2018 року та визнати за Товариством з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Хлібна Нива” право оренди земельної ділянки, площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625 на підставі договору оренди землі № б/н від 10.12.2015 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю “Агрофірма Хлібна Нива” та ОСОБА_1 .
В грудні 2022 року ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просило:
- заборонити Приватному підприємству «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625;
- заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам та будь-яким іншим особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625.
Заяву про забезпечення позову обґрунтована, обставинами, викладеними в позовній заяві. 
Зазначив, що з інформаційної довідки 312240967 від 12.10.2022 року вбачається, що 13.08.2022 року між ОСОБА_1 та Приватним підприємством «Левчик» було укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625, державний реєстратор здійснив в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди Приватного підприємства «Левчик» на зазначену земельну ділянку (запис про інше речове право 47655680 від 17.08.2022 року).
ПП «Левчик» неодноразово, практично щорічно оформлює договір оренди землі, потім їх розриває, а в наступному знову з`являються незаконні договори оренди землі, відносно земельної ділянки, яка раніше було передана в оренду позивачу. 
Невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист та поновлення порушених прав позивача.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції
Ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 22 грудня 2022 року заяву ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» про забезпечення позову по цивільній справі Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Хлібна Нива» до ОСОБА_1 , Приватного підприємства «Левчик», державного реєстратора Одеської філії комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Мельничука Володимира Олександровича про визнання договору оренди землі недійсним, скасування державної реєстрації, припинення та визнання прав, задоволено. Суд постановив: 
Заборонити Приватному підприємству «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання, передачу у володіння та користування третім особам земельної ділянки площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625.
Заборонити органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, нотаріусам та будь-яким іншим особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, вважаючи її незаконною, необґрунтованою, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, представник ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива» - Танірвердієв Асим Довлат-огли, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовити в повному обсязі.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ
(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Особа, яка подала апеляційну скаргу, в обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що неналежне обґрунтування вказаних вище заходів забезпечення позову та порушення застосованими заходами прав орендаря Приватного підприємства “Левчик” за відсутності судового рішення по суті спору, чинним законодавством передбачена можливість позивачу звернутися до суду з іншим позовом про відшкодування матеріальних збитків (упущеної вигоди), у випадку задоволення його вимог у цій справі та використання Приватним підприємством “Левчик” спірної земельної ділянки.
Рішення суду за наслідками розгляду справи не підлягатиме примусовому виконанню, та усупереч висновку Верховного Суду, висловленого у постанові від 19 лютого 2021 року у справі № 643/12369/19 суд першої інстанції обмежив право Приватного підприємства “Левчик” користуватися спірною земельною ділянкою та вжив заходи забезпечення позову, які є неспівмірними із заявленими позивачем вимогами.

(2) Позиція інших учасників
У відзиві ТОВ “Агрофірма Хлібна Нива”, вважаючи апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, просило ухвалу суду залишити без змін, апеляційну скаргу - без задоволення.
Представник товариства вважає доводи апеляційної скарги не стосуються обставин справи та жодним чином не пов`язані з предметом позовних вимог, тим більш, що оформлені договори оренди з ПП “Левчик” порушують, як право оренди ТОВ «Агрофірма Хлібна Нива», так і переважне право позивача щодо укладання (поновлення) договору оренди на новий строк. 
Заявлений позивачем вид заходів забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні дії передбачений нормами чинного законодавства та є доцільним заходом забезпечення позову в рамках даної справи.

2. Мотивувальна частина
ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Участь у судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник апелянта не прийняв, подавши заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з різким погіршенням стану здоров`я та наданням, на вимогу суду, довідки про захворювання після одужання. Проте за таких зазначених представником обставин, причина неявки колегією суддів не визнана поважною. В силу вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін та інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.
Частиною першою, другою статті 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених статтею 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують реальне виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Суд, обираючи вид забезпечення позову, у кожному випадку повинен обирати такий спосіб, який у найбільший мірі спрямований на забезпечення предмету спору.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може забезпечуватися, зокрема, забороною вчиняти певні дії.
Частиною третьою статті 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Процесуальний закон передбачає право особи у разі існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову подати до суду заяву про забезпечення позову, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».
При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.
Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.
Предметом розгляду суду у даній справі є спір з приводу права оренди вказаної у позові земельної ділянки, процесуальною метою забезпечення позову є застосування превентивних заходів, які покликані виключити ризики невиконання рішення суду у випадку задоволення позову, зафіксувати незмінність обставин спірних правовідносин сторін до ухвалення рішення у справі.
Застосування такого заходу забезпечення позову, як заборона Приватному підприємству «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання вказаної вище земельної ділянки, не відповідає приведеним критеріям, цей захід є неспівмірним втручанням у неспростоване на даному етапі справи право відповідача користування земельною ділянкою, застосування заходу забезпечення позову не може підміняти собою судове рішення по суті спору.

Щодо суті апеляційної скарги
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Таким чином, ухвала суду першої інстанції в частині застосування такого виду забезпечення позову як заборона Приватному підприємству «Левчик» вчиняти дії, спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625 підлягає скасуванню з ухваленням у цій частині нового судового рішення про відмову у застосуванні наведеного заходу забезпечення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,

постановив:
Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Левчик» - задовольнити частково. 
Ухвалу Балтського районного суду Одеської області від 22 грудня 2022 року в частині заборони Приватному підприємству вчиняти дії спрямовані на використання земельної ділянки площею 2,4528 га, кадастровий номер 5120685000:01:002:0625 та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким відмовити у застосуванні вказаного виду забезпечення позову. В решті ухвалу суду залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повної судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст постанови складено 22 березня 2023 року.

Головуючий                                 І.В. Склярська

Судді:                                                 Л.В. Базіль

                                                                                                                  Л.П. Воронцова