Номер провадження: 33/813/341/23
Номер справи місцевого суду: 495/9709/22 
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В. 
Доповідач Толкаченко О. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2023 року                                                                         м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., розглянувши апеляційну скаргу захисника Брагарчук О.Р. на постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2022 року,

ВСТАНОВИВ:
зазначеною постановою

ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ),  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який працює директором ТОВ «ХЛМ», мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , 

визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а також стягнутий судовий збір в сумі 496 грн. 20 коп.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції

Постановою суду першої інстанції встановлено, що 19 листопада 2022 року о 19 годині 00 хвилин в пункті пропуску «Старокозаче», під час здійснення прикордонного контролю на в`їзд в Україну, на території Білгород-Дністровського району Одеської області прикордонним нарядом був виявлений громадянин України ОСОБА_1 , який в березні 2022 року перетнув державний кордон з України до Угорщини, зі слів в пункті пропуску «Вилок», без проходження паспортного контролю на виїзд з України. 
Своїми діями громадянин ОСОБА_3 порушив вимоги ст.9 Закону України «Про Державний кордон України», тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 204-1 КУпАП.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнені доводи особи, яка її подала

Не погодившись із зазначеною постановою суду першої інстанції захисник Брагарчук О.Р. подала апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження. 
Обґрунтовуючи поважність причини пропуску строк на апеляційне оскарження зазначила, що її первинна апеляційна скарга була повернута постановою Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, оскільки захисник до скарги не долучила витяг з договору про надання правової допомоги. 10 лютого 2023 року захисник Брагарчук О.Р. отримала копію постанови і повторно подала апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі захисник Брагарчук О.Р. просила скасувати постанову та закрити провадження у справі, на підставі п.1) ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події та складу кримінального правопорушення.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовані тим, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення посадовою особою не було з`ясовано час, місце, дату порушення, а тому встановлені у протоколі обставини не підтверджуються жодними доказами, що свідчить про відсутність події адміністративного правопорушення.
Крім того, у протоколі не вказано жодної дії, вчиненої ОСОБА_4 , що підпадає під ознаки об`єктивної сторони правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Захисник переконана, що сам факт пред`явлення документу, який є дійсним, не може вважатися порушенням правил та порядку перетину державного кордону України.

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 та його захисник Брагарчук О.Р. в судове засідання апеляційного суду не з`явились. Про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Перед початком судового засідання захисник Брагарчук О.Р. надіслала заяву, в якій просила провести судове засідання без її участі та наполягала на задоволенні апеляційної скарги. 
Відповідно до ч.6 ст.294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
За таких обставин апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу без участі ОСОБА_6 та її захисника Брагарчук О.Р.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та перевіривши доводи наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов таких висновків. 

Щодо питання про поновлення строку на апеляційне оскарження

Порядок звернення до суду за судовим захистом у справах про адміністративні правопорушення врегульований чинним Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Так, згідно з вимогами ст.289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.
Аналогічні положення висвітлені і у ч.2 ст.294 КУпАП відповідно до якої постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Відповідно до норм діючого законодавства, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
З матеріалів справи убачається, що постанову Одеського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року, якою захиснику Брагарчук О.Р. була повернута її первинна апеляційна скарга вона отримала 10 лютого 2023 року (а.с.25).
Вже 16 лютого 2023 року захисник Брагарчук О.Р. повторно подала апеляційну скаргу, усунувши недоліки її первинної апеляційної скарги.
За таких обставин, з метою забезпечення права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_5 на доступ до суду, яке випливає з п.1 ст.6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, і є невід`ємною частиною права на справедливий судовий розгляд, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження постанови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2022 року підлягає поновленню.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Згідно з вимогами ч.7 ст.294 КпАП України апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. 
Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.  Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Згідно з ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону та прийняв законне та обґрунтоване судове рішення. 
Відповідальність за ч.1 ст.204-1 КУпАП настає у випадку перетинання або спроби перетинання державного кордону України будь-яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України або в пунктах пропуску через державний кордон України без відповідних документів або з використанням підробленого документа чи таких, що містять недостовірні відомості про особу, чи без дозволу відповідних органів влади.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії ПдРУ №267169 від 19 листопада 2022 року, відповідно до якого 19 листопада 2022 року о 19 годині 00 хвилин в пункті пропуску «Старокозаче», під час здійснення прикордонного контролю на в`їзд в Україну, на території Білгород-Дністровського району, Одеської області, прикордонним нарядом був виявлений громадянин України ОСОБА_1 , який в березні 2022 року перетнув державний кордон з України до Угорщини, зі слів в пункті пропуску «Вилок», без проходження паспортного контролю на виїзд з України (а.с.3).
Вказаний протокол був власноруч підписаний 
ОСОБА_4 своїх письмових пояснення доданих до протоколу ОСОБА_5 зазначив, що він у березні 2022 року перетнув кордон з Угорщиною у пункті пропуску «Вилок». Відповідних відміток в паспорті не має, ані з боку України, ані з боку Угорщини (а.с.4). 
За таких обставин апеляційний суд вважає, що ОСОБА_5 під час складання адміністративних матеріалів відносно нього погодився з тим, що він вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.204-1 КУпАП при обставинах, викладених у протоколі.
Крім того винуватість ОСОБА_6 підтверджується рапортом СПНвППр «Старокозаче» впс « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (типу А) ОСОБА_7 , відповідно до якого в період з 08 години 19 листопада 2022 року до 08 години 20 листопада 2022 року він виконував обов`язки в прикордонному наряді «Старший прикордонних нарядів в пункті пропуску Старокозаче».
О 19 годині 19 листопада 2022 року він отримав доповідь від прикордонного наряду «Перевірка документів» головного сержанта ОСОБА_8 про виявлення громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який в березні 2022 року незаконно перетнув Державний кордон України без проходження паспортного контролю з України в Угорщину через пункт пропуску «Вилок» (а.с.5).
Також в матеріалах справи міститься рапорт старшого зміни прикордонних нарядів відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ОСОБА_9 , в якому вказано, що ним 19 листопада 2022 року були перевірені матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно громадянина України ОСОБА_10 , який в березні 2022 року незаконно перетнув Державний кордон України без проходження паспортного контролю, з України в Угорщину.
19 листопада 2022 року інформація про правопорушення внесена до ба даних ІТС «Гарт-5» (а.с.9).
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Апеляційний суд визнає докази, які були повторно дослідженні в ході апеляційного розгляду справи достовірними, оскільки вони узгоджуються між собою з урахуванням всіх обставин справи, допустимими, оскільки вони отримані та досліджені в законний спосіб, та належними, оскільки вони стосуються подій, що інкримінуються ОСОБА_11 .
Вищевказані докази в своїй сукупності, поза розумним сумнівом доводять, наявність в діях ОСОБА_6 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Одним з основоположних принципів судочинства у справах про адміністративні правопорушення є принцип диспозитивності, відповідно до якого учасники адміністративно-юрисдикційного провадження за власним розсудом можуть розпоряджатися своїми правами: звертатися чи не звертатися зі скаргами в органи адміністративної юстиції, знайомитися чи не знайомитися з матеріалами справи, заявляти клопотання, користатися послугами перекладача, оскаржити постанови по справах про адміністративні правопорушення.
Проте, ОСОБА_5 та його захисник Брагарчук О.Р. не з`явившись в судове засідання апеляційного суду, не скористались своїм правом надати суду апеляційної інстанції нові докази на підтвердження доводів апеляційної скарги про відсутність події та складу адміністративного правопорушення. 
Відповідно до ст.23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Положеннями ст.33 КУпАП передбачено, що при накладені стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність.
Апеляційний суд вважає, що адміністративне стягнення ОСОБА_12 було накладене судом першої інстанції з дотриманням вимог статей 23, 33 КУпАП в межах санкції ч.1 ст.204-1 КУпАП.
Враховуючи викладене апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга захисника Брагарчук О.Р. є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а постанова судді районного суду, в свою чергу, є законною та обґрунтованою, у зв`язку із чим відсутні підстави для її скасування або зміни.
Відповідно до п.1) ч.8 ст.294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись статтями 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційний суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Брагарчук О.Р. – залишити без задоволення. 
Постанову Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21 грудня 2022 року, якою  ОСОБА_1 ( ОСОБА_2 ) визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.204-1 КУпАП – залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду         О.О. Толкаченко