ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2022 року                                                                 м. Одеса
Єдиний унікальний номер справи № 520/8145/17
Апеляційне провадження № 22-ц/813/1586/22
Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів:
головуючого- Колеснікова Г.Я.(суддя-доповідач), 
суддів -  Вадовської Л.М., Сєвєрової Є.С., 
за участю секретаря Кузьмук А.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м.Одеси від 04 квітня 2018 року, ухвалене під головуванням судді Пучкової І.М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рух справи в суді
У липні 2017 року Київська районна адміністрації Одеської міської ради (далі – Київська РА ОМР) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 , про виселення.
Позовна заява мотивована тим, що відповідачі маючи право користування квартирою АДРЕСА_1 на час проведення капітального ремонту в цій квартирі, були тимчасово відселені в квартиру спільного заселення в будинку АДРЕСА_2 . Проте, після закінчення капітального ремонту, в порушення вимог ч.3ст.101 ЖК УРСР, не повернулися в квартиру, яку займали раніше, а проживають в кімнатах №№1,2 квартири АДРЕСА_3 без документів, що підтверджують право користування цими житловими приміщеннями.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнат №№1,2 в квартирі спільного заселення АДРЕСА_3 (т.1а.с.2-4).
ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та звернувся до суду із зустрічним позовом до Київської РА ОМР про визнання за ним право користування кімнатами №№1,2 квартири АДРЕСА_3 та зобов`язати відповідача укласти з ним договору найму на зазначені кімнати за вказаною адресою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що житлові приміщення він займає на законних підставах (т.1а.с.26-28).
Ухвалою Київського районного суду м.Одеси від 10 жовтня 2017 року зустрічна позовна заява повернута ОСОБА_2 на підставі його заяви згідно п.1ч.3ст.121 ЦПК України (т.1а.с.32).
Інші учасники судового процесу свого ставлення до позовних вимог не висловили.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 04 квітня 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволення позову суд першої інстанції виходив з того, що в результаті капітального ремонту житлове приміщення, надане відповідачам для проживання, істотно зменшилося без згоди на це наймачів, чим істотно погіршено їх житлові умови, а інше житло відповідачам не надавалось (а.с.77).

Короткий зміст апеляційної скарги, відзиву на скаргу та рух справи в судах
В апеляційній скарзі Київська РА ОМР просить скасувати рішення суду першої інстанції та задовольнити їх позов в повному обсязі.
Неправильність рішення суду обґрунтовано порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.
Доводи скарги, зокрема, зводяться до того, що відповідачі фактично користуються, зареєстровані та проживають у квартирі АДРЕСА_1 . Після прийняття в експлуатацію відремонтованої квартири АДРЕСА_1 відповідачі фактично займають і відремонтовану квартиру і два житлових приміщення квартири АДРЕСА_3 без правоустановчих документів (а.с.83-86)..
Відзив представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 мотивований тим, що після капітального ремонту квартири АДРЕСА_1 за попереднім місцем проживання відповідачів житлова площа квартири зменшилася з 23,27 кв.м. до 13,56 кв.м., що стало погіршенням житлових умов для родини відповідачів. Оскільки житлова площа зменшилась після капітального ремонту, то на вимогу наймача та членів його сім`ї необхідно надати інше благоустроєне житлове приміщення на підставі ст.101 ЖК України (а.с.126-129).
Інші учасники судового процесу правом відзиву не скористались.
Справа розглядалась судами неодноразово.
Постановою Апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2018 року апеляційну скаргу Київської РА ОМР залишено без задоволення, рішення Київського районного суду м.Одеси від 04 квітня 2018 року без змін (а.с.151-154).
Постановою Верховного Суду від 02 червня 2020 року касаційну скаргу Київської РА ОМР задоволено частково, постанову Апеляційного суду Одеської області від 09 жовтня 2018 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (а.с.185-188).
Скасовуючи рішення апеляційного суду Верховний Суд, крім іншого, виходив з того, що судами попередніх інстанцій не встановлено коли, у якій спосіб та на якій правовій підставі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зайняли кімнати №№ 1,2 квартири АДРЕСА_3 , з яких їх просив виселити позивач.
Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 адвокат Лях І.Д. просив розглянути справу у їх відсутність на підставі наявних у справі матеріалів (т.2а.с.121).
Інші учасники судового процесу про судове засідання, призначене на 13 грудня 2022 року, також повідомлені належним чином, заяв про проведення судового засідання в режимі відеоконференції або про відкладення розгляду справи з поважних причин не подавали, що відповідно до правил ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у їх відсутність.
При цьому, відповідно до положень ч.ч.4,5ст.268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення; датою ухвалення рішення за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.
Враховуючи наведену норму процесуального закону та ту обставину, що сторони не прийняли участь у судовому засіданні 13 грудня 2022 року, датою ухвалення рішення є дата складання повного судового рішення, а саме: 27 грудня 2022 року.

Позиція апеляційного суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Відповідно до п.п.3,4 ч.1ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.
КРА ОМР, яка вважала себе потерпілою від правопорушень, допущених відповідачами, заявлено вимоги про виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приміщень (кімнат) №№1,2 в квартирі спільного заселення АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення на підставі ч.3ст.116 ЖК України.
І саме ці вимоги мав вирішити суд. 
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що в результаті капітального ремонту житлове приміщення, надане відповідачам для проживання, істотно зменшилося без згоди на це наймачів, чим істотно погіршено їх житлові умови, а інше житло відповідачам не надавалося. 
Повністю погодитись з таким висновком суду неможливо з таких підстав.

Встановлені судами фактичні обставини справи
Встановлено, що згідно із посвідченням № НОМЕР_1 на тимчасове відселення в маневрений житловий фонд міста, виданим 05 серпня 1974 року районним житловим управлінням Іллічівського району м.Одеси, ОСОБА_5 (матері відповідача ОСОБА_2 ) було надано житло на склад шість членів сім`ї на період капітального ремонту квартири АДРЕСА_1 , а саме кімнати №3,5 у квартирі АДРЕСА_4 та кімнату № НОМЕР_2 квартири АДРЕСА_5 (а.с.8).
Відповідач ОСОБА_1 до цього складу не входила, оскільки в квартирі АДРЕСА_6 була зареєстрована з 27 березня 1991 року, після реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_2 , який розірвано 16 січня 2007 року (а.с.8зв.,14,51). 
08 серпня 1974 року між наймачем ОСОБА_5 та будинкоуправлінням №18 укладено договір про надання на період проведення капітального ремонту житлової площі в будинку АДРЕСА_2 , кімнату №1 квартири АДРЕСА_7 та кімнати №3,5 в квартирі АДРЕСА_4 (а.с.49).
Протягом чотирьох років у квартирі АДРЕСА_1 здійснювалися ремонтні роботи, внаслідок чого жила площа квартири зменшилась на 9,7 кв.м.: із 23,27 кв.м. до 13,56 кв.м..
Рішенням народного суду Київського району м.Одеси від 22 листопада 1978 року відмовлено Іллічівському виконкому у виселенні, в тому числі ОСОБА_2 , з кімнат №3,5 квартири АДРЕСА_3 в квартиру АДРЕСА_1 (до перейменування АДРЕСА_6 ), а сім`я ОСОБА_6 продовжила проживати у маневреному житловому фонді органу місцевого самоврядування (а.с.46-47).
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 11 травня 1994 року, залишеним без змін Одеським обласним судом 12 липня 1994 року, у задоволенні позовних вимог ЖЕО Іллічівського району м.Одеси про виселення ОСОБА_2 із квартири АДРЕСА_5 відмовлено.
Із змісту цього рішення також вбачається, що до капітального ремонту квартири АДРЕСА_1 вона складалась із однієї жилої кімнати площею 23,75 кв.м. Під час капітального ремонту була проведена реконструкція вказаної квартири внаслідок якої її жила площа склала 13,56 кв.м., кухня 9,71 кв.м. Тобто загальна площа квартири склала 23,27 кв.м. (а.с.43-45).
Згідно рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №264 від 10 червня 2010 року та додатку до нього ОСОБА_2 продовжено на 1 рік строк проживання в кімнаті №1 квартири АДРЕСА_3 (т.2 а.с.15-17,18-19). 
12 грудня 2012 року та 18 квітня 2007 року відносно ОСОБА_1 складались протоколи про адміністративні правопорушення, з яких вбачається що вона самовільно знесла стіну (перегородку) між кімнатами АДРЕСА_6 і №2 в квартирі АДРЕСА_3 (т.2а.с.21,22).
15 серпня 2013 року рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради №324 «Про підпорядкування діяльності комунального підприємства «Домоуправління №18» було скасовано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №209 від 19 березня 2009 року «Про створення фонду житла для тимчасового проживання» та дозволено проведення приватизації приміщень відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ( а.с. 5-6).
Жилий будинок АДРЕСА_2 передано на баланс ЖК «Вузівський».
11 квітня 2017 року при комісійному обстеженні квартири спільного заселення АДРЕСА_3 , проведеному співробітниками Київської РА ОМР разом з мешканцями вказаної квартири, встановлено, що в житлових приміщеннях №№1,2 мешкають ОСОБА_1 та ОСОБА_2 без правових підстав. Також зазначено, що ОСОБА_1 проведено демонтаж стіни між приміщеннями, внаслідок чого утворилась одна єдина кімната (а.с.7).
Відповідно до листа комунального підприємства «Міське агенство з приватизації житла» №432/01-09 від 17 вересня 2021 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 участі в приватизації житла у м.Одесі за адресою: АДРЕСА_8 не приймали (т.2а.с.77).

Мотиви, з яких виходив апеляційний суд, та застосовані норми права
Згідно з ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Згідно  зі ст.ст.101,102 ЖК УРСР, при  проведенні капітального ремонту жилого будинку державного або  громадського  житлового  фонду,  коли  ремонт  не  може  бути проведено без виселення наймача,  наймодавець зобов`язаний  надати наймачеві  та  членам  його  сім`ї  на час проведення капітального ремонту інше жиле приміщення,  не розриваючи  при  цьому  договору найму  на  ремонтоване приміщення. Після закінчення  капітального  ремонту і прийняття   будинку державною комісією наймач вселяється у жиле  приміщення,  яке  він раніше займав.
У тих випадках,  коли жиле приміщення, яке займають наймач та  члени  його сім`ї, в результаті капітального ремонту не може  бути збережене або істотно збільшиться і у наймача утворяться  надлишки жилої  площі,  наймачеві  та членам його сім`ї повинно бути надано інше благоустроєне жиле приміщення до початку капітального ремону. Якщо в результаті капітального ремонту жиле  приміщення істотно зменшиться,  на вимогу наймача йому та членам  його  сім`ї повинно  бути надано інше благоустроєне жиле приміщення до початку капітального  ремонту.  
Згідно з ч.3 ст.116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
Відповідно до положень ч.3ст.12,ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.6ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Наявні у справі докази свідчать про те, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в кімнату №1 квартири АДРЕСА_3 самовільно не вселялись та займають її на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради №264 від 10 червня 2010 року, а тому в задоволенні позову в цій частині апеляційний суд відмовляє.
Будь-які належні, допустимі, достовірні та достатні докази, які б свідчили про те, що відповідачі правомірно зайняли кімнату №2 квартири АДРЕСА_3 у справі відсутні та відповідачами не надані.
Сама по собі сплата ОСОБА_2 та ОСОБА_1 за вказану кімнату комунальних та інших послуг не доказом правомірного заселення спірного приміщення.
Оскільки відповідачі не довели, що вони на законних підставах займають кімнату № НОМЕР_3 квартири АДРЕСА_3 , вони підлягають виселенню з неї на підставі ч.3ст.116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення. 
На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду про відмову в позові в повному обсязі, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову, виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з кімнати №2 квартири АДРЕСА_3 без надання їм іншого жилого приміщення та відмовою у виселенні позивачів із кімнати №1 вказаної квартири.

Щодо судових витрат
За подачу до суду першої інстанції позовної заяви про виселення відповідачів із двох приміщень Київською РА ОМР сплачено судовий збір у розмірі 1 600 грн., за подачу апеляційної скарги – 2 526 грн., касаційної скарги – 3 200 грн., а всього 7 326 грн. (т.1а.с.1,100,161). 
Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи часткове задоволення апеляційної скарги та часткове задоволення позовних вимог (виселення відповідачів з кімнати №1 та відмови у виселенні з кімнати №2), з огляду на правила, встановлені ч.1ст.141 ЦПК України, з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 1 831,5 грн. (7326:2:2).
Керуючись ст.ст.368,374,376,381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київської районної адміністрації Одеської міської ради задовольнити частково. 
Рішення Київського районного суду м.Одеси від 04 квітня 2018 року скасувати.
Позов Київської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_3 , про виселення задовольнити частково. 
Виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнати №2 квартири АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення. 
Відмовити в задоволенні позову Київської районної адміністрації Одеської міської ради в частині виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з кімнати №1 квартири АДРЕСА_3 без надання іншого жилого приміщення.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Київської районної адміністрації Одеської міської ради судові витрати в розмірі 1 831 грн. 50 коп. (одна тисяча вісімсот тридцять одна гривня 50 копійок).
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської районної адміністрації Одеської міської ради судові витрати в розмірі 1 831 грн. 50 коп. (одна тисяча вісімсот тридцять одна гривня 50 копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 27 грудня 2022 року.

Головуючий   

Судді: