ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
14 березня 2023 року           справа №200/19432/21 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року (повне судове рішення складено 22 листопада 2022 року) у справі № 200/19432/21 (суддя в І інстанції Аканов О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, 
                                                          УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про:
скасування рішення від 17 грудня 2021 №056750007502 про відмову про призначення пенсії за віком із шкідливими і важкими умовами праці незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону України від 09.07.2003 №1058-ІV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі – Закон № 1058);
зобов`язання розглянути заяву про нарахування пенсії за віком із шкідливими і важкими умовами праці незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону № 1058, прийнявши до уваги пільговий трудовий стаж з 01 вересня 1995 по 22 березня 2017 на підприємстві ТОВ “ДТЕК “Ровенькиантрацит”, на підземних роботах з повним робочим днем і нарахувати та виплатити пенсію з дати подачі заяви про призначення пенсії за віком із шкідливими і важкими умовами праці незалежно від віку відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058, прийнявши до уваги пільговий трудовий стаж роботи з 01 вересня 1995 по 22 березня 2017 на підприємстві ТОВ “ДТЕК “Ровенькиантрацит”, на підземних роботах з повним робочим днем, відповідно до статті 8 Закону України “Про підвищення престижності шахтарської праці” №345-VІ від 02.09.2008 (далі – Закон № 345).
В обґрунтування позову зазначив, що рішенням відповідача йому відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років, оскільки надано дублікат трудової книжки. Позивач не згоден з рішенням відповідача, вважає його протиправним та таким, що порушує його права та законні інтереси, зокрема право на пенсійне забезпечення.

Ухвалою місцевого суду від 02 вересня 2022 року клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про залучення співвідповідача задоволено; залучено Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області в якості співвідповідача по справі.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області від 17 грудня 2021 №056750007502 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 28.07.2021 відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058 з зарахуванням пільгового стажу з 01 вересня 1995 по 22 березня 2017 на підприємстві ТОВ “ДТЕК “Ровенькиантрацит”, на підземних роботах з повним робочим днем з 28.07.2021, відповідно до статті 8 Закону №345.
В іншій частині позову - відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду в Запорізькій області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, якими відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги стверджується про правомірність своїх дій. Так, за результатом розгляду заяви позивача управлінням прийнято рішення, яким відмовлено в призначенні пенсії, оскільки позивачем надавався дублікат трудової книжки, а необхідно надати уточнюючі довідки згідно з Додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів №637 від 12.08.1993. Позивач набуде право на пенсію за віком згідно частини 3 статті 114 Закону №1058 за наявності необхідного пільгового стажу на підземних роботах 25 років, або згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058 в 50 років. Вік позивача – 44 роки. Страховий стаж становить 18 років 10 місяців 19 днів. Вказали, що пільговий стаж відсутній. 

Апеляційний розгляд здійснено в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційних скаргах, задовольнити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом громадянина України сер. НОМЕР_1 , виданого 01 вересня 1997 року, є внутрішньо  переміщеною особою згідно довідки від 14.12.2021 № 1429-5000418499, що сторонами не оспорюється.
Згідно дублікату трудової книжки позивача НОМЕР_2 , в частині спірного періоду з 01 вересня 1995 по 22 березня 2017, позивач працював в ТОВ “ДТЕК “Ровенькиантрацит”:
15.06.1994 прийнятий учнем слюсаря на поверхні (нак.113к від 15.06.94);
08.09.1995 переведений підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею (нак.212к від 08.09.95);
15.11.1995 звільнений за ст.36 п.3 КЗпроП в зв`язку з призовом на військову службу (нак.269 від 15.11.95);
24.11.1995 – 20.05.1997 служба в Збройних Силах України (в/кв. УН 1195602);
12.08.1997 прийнятий підземним машиністом підземних установок з повним робочим днем під землею (нак.176к від 12.08.97);
10.03.1999 переведений підземним гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем під землею (нак.55к від 10.03.99);
29.12.2011 звільнений за переводом (нак.1097 від 29.12.11);
30.12.2011 прийнятий підземним гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем під землею (нак.1к від 30.12.11);
22.03.2017 звільнений за власним бажанням ст.38 КЗпП України (нак.№65 від 22.03.2017).
Служба позивача  в Збройних Силах України підтверджується доданим до позовної заяви військовим квитком НОМЕР_3 .
В трудовій книжці містяться записи про проходження позивачем атестації робочих місць за умови праці, що підтверджують право на пільгову пенсію за списком №1, згідно наказів: №223 від 08.07.02, №10 від 30.12.2011, №677 від 30.05.2012, №13 від 03.04.2013.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області №056750007502 від 17.12.2021 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за вислугою років. за результатом розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу не зарахована трудова книжка № НОМЕР_4 від 27.03.2000, так як надано дублікат трудової книжки. Зазначено, що зарахування періодів страхового та пільгового стажу згідно трудової книжки необхідно надати уточнюючі довідки.
Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян на соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки, визначені у Законі України “Про пенсійне забезпечення”.
Як передбачено Положенням про Пенсійний фонд України, затвердженим Указом Президента України від 06 квітня 2011 року № 384/2011, Пенсійний фонд України (його територіальні органи) входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Одними з основних завдань Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення персоніфікованого обліку надходжень від сплати єдиного внеску; керівництво та управління солідарною системою загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; призначення (перерахунок) пенсій, забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання, інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством.
Відповідно до покладених завдань і функцій, саме Пенсійний фонд України є суб`єктом владних повноважень у сфері правовідносин щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій, а спори, що виникають між учасниками цих відносин, є публічно-правовими, тому згідно з вимогами частини 2 статті 4 КАС України їх вирішення належить до юрисдикції адміністративних судів.
Законом України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” визначаються періоди, з яких складається страховий стаж. Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше (ч. 4 ст. 24 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”).
Судом встановлено, що згідно дублікату трудової книжки позивача НОМЕР_2 , в частині спірного періоду позивач з 01 вересня 1995 року по 22 березня 2017 року, позивач працював в ТОВ “ДТЕК “Ровенькиантрацит”.
Всі перелічені записи в трудовій книжці позивача внесені на підставі наказів з зазначенням їх номеру та дати.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058 право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 мають чоловіки, зайняті повний робочий день на роботах із особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці, виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.
Згідно зі статтею 62 Закону № 1788-ХІІ, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно Порядку № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами (п.1 Порядку).
Відповідно до п.3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку № 637 визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).
У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Отже, зазначеним Порядком передбачено тільки у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, підтвердження саме спеціального трудового стажу також уточнюючою довідкою.
Професії (посади) позивача, за якими він працював у спірні періоди, відносяться до Списку №1.
Матеріали справи свідчать, що відповідний спеціальний (пільговий) стаж роботи позивача за Списком № 1 у спірні періоди з підтверджується записами в трудовій книжці.
Всі записи в трудовій книжці позивача про періоди роботи у вищезазначених підприємствах виконані роботодавцями у відповідності до положень Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників і не містять неточних або неправильних записів чи будь-яких виправлень.
Суд звертає увагу на те, що порядок ведення трудових книжок працівників регламентує Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 № 58, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за № 110.
Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.
Згідно з пункту 1.3 Інструкції при влаштуванні на роботу працівники зобов`язані подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку.
Пунктом 2.2 Інструкції заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
Відповідно до пункту 2.4 Інструкції усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Розділом 5 Інструкції визначено порядок оформлення дублікатів трудових книжок працівникам.
Так, згідно з пунктом 5.1 Інструкції особа, яка загубила трудову книжку (вкладиш до неї), зобов`язана негайно заявити про це власнику або уповноваженому ним органу за місцем останньої роботи. Не пізніше 15 днів після заяви, а у разі ускладнення в інші строки власник або  уповноважений  ним орган видає працівнику іншу трудову книжку або вкладиш до неї (нових зразків) з написом "Дублікат" в  правому верхньому кутку першої сторінки.
Відповідно до пункту 5.2 Інструкції дублікат трудової книжки або вкладиш до неї заповнюється за загальними правилами. У розділи "Відомості про роботу", "Відомості про нагородження" і "Відомості про заохочення" при заповненні дубліката вносяться записи про роботу, а також про нагородження і заохочення за місцем останньої роботи на підставі раніше виданих наказів (розпоряджень).
Пунктом 5.3 Інструкції якщо працівник до влаштування на це підприємство вже працював, то при заповненні дубліката трудової книжки в розділ "Відомості про роботу" у графу 3 спочатку вноситься запис про загальний стаж його роботи до влаштування на це підприємство, який підтверджується документами.
Загальний стаж роботи записується сумарно, тобто зазначається загальна кількість років, місяців, днів роботи без уточнення, на якому підприємстві, в які періоди часу і на яких посадах працював у минулому власник трудової книжки.
Після цього загальний стаж, підтверджений належно оформленими документами, записується по окремих періодах роботи в такому порядку: у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу; у графі 3 пишеться найменування підприємства, де працював працівник, а також цех (відділ) і посада (робота), на яку було прийнято працівника. Запис у дублікаті трудової книжки відомостей про роботу за сумісництвом та за суміщенням професій провадиться за бажанням працівника.
Якщо з поданих документів вбачається, що працівник переводився на іншу постійну роботу на тому ж самому підприємстві, то про це робиться відповідний запис.
Після цього у графі 2 записується дата звільнення, а у графі 3 - причина звільнення, якщо у поданому працівником документі є такі дані.
У тому разі, коли документи не містять повністю зазначених вище даних про роботу у минулому, в дублікат трудової книжки вносяться тільки ті дані, що є у документах.
У графі 4 зазначаються найменування, дата і номер документа, на підставі якого проведено відповідні записи у дублікаті. Документи, що підтверджують стаж роботи, повертаються їх власнику. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний сприяти працівникові в одержанні документів, які підтверджують стаж його роботи, що передував влаштуванню на це підприємство.
Згідно з пунктом 5.5 Інструкції якщо трудова книжка (вкладиш до неї) стала непридатною (обгоріла, розірвана, забруднена і т.інш.), то власник або уповноважений ним орган за останнім місцем роботи видає працівнику дублікат трудової книжки (вкладиш до неї).
При цьому на першій сторінці трудової книжки, що стала непридатною, робиться надпис "Замість видано дублікат", а книжка повертається її власнику. При працевлаштуванні на нове місце роботи працівник зобов`язаний пред`явити дублікат трудової книжки.
З огляду на зміст вищевказаних положень Інструкції, перевірку наявності первинних документів для внесення записів про роботу у період до дати оформлення дубліката трудової книжки та належність оформлення таких документів здійснює підприємство за останнім місцем роботи працівника, яке оформлює дублікат трудової книжки. Наявність чи відсутність належно оформлених документів впливає на повноту записів про стаж роботи по окремих періодах роботи. Інструкція не містить будь-яких положень щодо здійснення такої перевірки іншими особами, відмінними від підприємства, яке оформлює дублікат трудової книжки.
В даному випадку дублікат трудової книжки позивача оформлений відповідно до вимог Інструкції, оскільки дублікат містить інформацію стосовно дати прийняття на роботу, найменування підприємства, де працював позивач, посади, на яку було прийнято позивача, а також зазначено на підставі яких наказів позивач прийнятий на роботу та звільнений.
Тому суд вважає, що за наявності у позивача основного документу, що підтверджує стаж роботи та відповідного запису у ній, відсутні підстави та необхідність у підтвердженні стажу роботи позивача відповідно до Постанови КМУ № 637.
Крім того, щодо перебування позивача на військовій службі в період з 24.11.1995 по  20.05.1997, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Умовою зарахування часу проходження строкової військової служби до стажу роботи, що дає право на призначення пільгової пенсії, є, зокрема, факт роботи особи на момент призову за професією чи обіймання посади, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах.
Згідно з абзацу 1 частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25 березня 1992 року № 2232-XII (далі - Закон № 2232-XII), військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я та віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби (частина перша   статті 8 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII   і абзац 2 частини першої   статті 2 Закону № 2232-XII).
Час проходження строкової військової служби зараховується до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією чи займала посаду, що передбачала право на пенсію на пільгових умовах до введення в дію   Закону № 1788-XII   або на пенсію за віком на пільгових умовах до набрання чинності   Законом № 1058-IV.
Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 8 Закону Закон №2011-ХІІ час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Час проходження строкової військової служби зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Час проходження строкової військової служби, який зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, не повинен перевищувати наявного стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.
З матеріалів справи вбачається, що військовій службі передувало влаштування на роботу в ТОВ “ДТЕК “Ровенькиантрацит” підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею (нак.212к від 08.09.95).
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача необхідно скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду в Запорізькій області від 17 грудня 2021 №056750007502 про відмову у призначенні пенсії позивачу; зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії відповідно до ч.3 ст.114 Закону №1058.
В  той же час, місцевий суд невірно визначив періоди, які підлягають зарахуванню до пільгового стажу.
Так, згідно дублікату трудової книжки позивача НОМЕР_2 , позивач працював в ТОВ “ДТЕК “Ровенькиантрацит” по посаді за Списком № 1 з 08.09.1995: переведений підземним гірничим робітником з повним робочим днем під землею (нак.212к від 08.09.95), а не з 01 вересня 1995 року, як помилково визначив позивач, та з чим безвідносно до матеріалів справи погодився суд першої інстанції.
Крім того, не перевіривши матеріали справи, місцевий суд зобов`язав відповідача вчинити певні дії з 28.07.2021, як без усяких обґрунтувань просив позивач.
В той же час, 14.12.2021 позивач звернувся до територіального управління Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії за віком.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення місцевого суду – зміні.
Керуючись статтями 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області – задовольнити частково.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі № 200/19432/21 – змінити.
В абзаці третьому дату «28.07.2021» замінити датою «14.12.2021», а слова і цифри «з 01 вересня 1995 по 22 березня 2017» замінити словами і цифрами «з 08 вересня 1995 року по 22 березня 2017 року».
В іншій частині рішення Донецького окружного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі № 200/19432/21 - залишити без змін.
Повне судове рішення – 14 березня 2023 року.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            А. А. Блохін

                                                                                                                                                                                                                                                І. В. Геращенко