П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

7 грудня  2022  року                                                                                        місто  Київ
                                                                                                               справа № 484/1402/20
                                                                                           провадження №22-ц/824/10018/2022
 
 Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів -  Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С. 
 
сторони: 
позивач - ОСОБА_1   
відповідач  -  ОСОБА_2 
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу  ОСОБА_2     
на   рішення Святошинського районного суду м.Києва від  7 липня  2022 року, ухвалене у складі судді Шум Л.М., 
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколайовської області про визначення місця проживання  дитини, зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області про визначення місця проживання дитини, -
 
В С Т А Н О В И В:
                                                                                                                          
У  квітні  2020 року  позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення місця проживання  малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю.
Позов обґрунтовано тим, що   після народження дитини з 15 березня 2017 року відповідач залишив позивача з дитиною та переїхав жити окремо. З дитиною зустрічався під час її прогулянок  дитиною за її місцем проживання, неохоче купував речі гігієни та їжу і лише на власний розсуд. Матеріально допомагав  на свій розсуд, коли було бажання. За таких обставин вона змушена була вийти на роботу з декретної відпустки. В період з 1 квітня 2017 року по 1 грудня 2017 року батько проводив вихідні з дитиною за його бажанням 1 раз в 2-3 тижні. У грудні 2017 року вона звернулася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини. 22 січня 2018 року  Святошинським районним судом м.Києва у справі № 759/19019/17 видано судовий наказ про стягнення аліментів з  відповідача на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх його доходів щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15 грудня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. З того часу  відповідач дуже негативно відреагував, почав дратуватися та агресивно поводити себе.
Крім того, відповідач, батько дитини, звертався до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом про зменшення розміру аліментів на власну доньку ОСОБА_5 . Рішенням ОСОБА_2 було відмовлено в позові.
Незважаючи на те, що позивачка жодним чином не перешкоджала відповідачу спілкуватися з дитиною в її присутності, відповідач звернувся до суду з позовом про встановлення часу та місця спілкування з дитиною.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2019 року  позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який  проживає окремо, задоволено частково: зобов`язано позивачку ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою ОСОБА_4 ; визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його доньки ОСОБА_4 , особисте спілкування: побачення першої та третьої суботи та неділі з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання чи перебування дитини; під час побачень дозволити ОСОБА_2 гуляти з донькою в присутності матері ОСОБА_1 з 14.00 год. до 16.00 год.; зобов`язано ОСОБА_1 за два дні до дня зустрічі ОСОБА_2 з його донькою надавати йому точну інформацію навчання, проживання та перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити про зміни його  особисто на наступний день після настання таких обставин чи змін. В задоволенні способу участі ОСОБА_2 у вихованні його доньки ОСОБА_4 , як гуляти під час побачень з дитиною в період часу з 14.00 год. до 16.00 год. на дворі за відсутності матері відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду  від 11 вересня 2019 року рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області  від 2 липня 2019 року залишено без змін.
Постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 8 квітня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області  від 2 липня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду  від 11 вересня 2019 року залишено без змін.
Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, що участі у вихованні та спілкуванні  з дитиною, який було надано  в справі № 759/19510/17, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам  малолітньої дитини, встановити порядок побачення та вчинити дії для усунення перешкод для вільного спілкування гр.. ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_5 , кожної суботи та неділі з 12.00 до 18.00, але за попереднім узгодженням часу зустрічі з матір`ю дитини, по місцю проживання чи перебування дитини, в присутності обох батьків, без сторонніх осіб.
Відповідно до цього висновку позивачка разом з малолітньою донькою проживають з бабусею та дідусем в приватній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в квартирі, де створені належні для проживання, виховання та розвитку дитини.
В цьому висновку також зазначено, що між позивачкою та відповідачем неприязні відносини, та ОСОБА_2 хоче забирати дитину до себе та своїх родичів, приймати участь у вихованні дитини на власний розсуд коли йому це буде зручно, що ще раз доводить те, що відповідач намагається забрати дитину до себе в м.Київ.
Згідно психологічних висновків практичного психолога, донька ОСОБА_5 переживає психологічний тиск з боку батька ОСОБА_2 , не сприймає його як батька та потребує психологічної допомоги з боку фахівців х психологів та психотерапевтів. Після зустрічей з батьком спостерігається неспокійний сон, плаксивість, роздратованість.
До теперішнього часу  сторони не дійшли згоди щодо місця проживання доньки, відповідач усяким чином намагається забрати дитину.
Визначення місця проживання доньки з матір`ю буде відповідати інтересам малолітньої дитини. Позивач має можливість забезпечити їй належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дитини. Крім того, дитина малолітня та потребує постійної материнської уваги та любові.
В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просив  визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_5 разом з батьком., за місцем його проживання.
Позов обґрунтовано тим, що  з початку 2016 року  ОСОБА_1   періодично проживала  спільно в квартирі ОСОБА_2 в м.Києві, з літа 2016 року почали проживати  однією сім`єю 
ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_5 . 
З березня 2017 року сторони фактично почали проживати окремо з ініціативи позивача за первісним позовом. Протягом 2017 - 2018 років мати з дитиною проживала у квартирі батьків по АДРЕСА_2 .
З кінця весни 2017 року  мати дитини вийшла на роботу, маленькою дитиною займалася бабуся. Позивачем чинились перешкоди батьку у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим він змушений був звертатися до суду з позовом.
Тривалий час ОСОБА_2 був обмежений  у праві спілкування з донькою, а навіть не мав можливості дізнатись інформацію про свою доньку. Претензії позивача носять суто матеріальний характер. Незважаючи на те, що батько приймав участь у вихованні дочки, позивач звернулася у грудні 2017 року з позовом до суду про стягнення аліментів. Донька сторін фактично проживає за місцем реєстрації матері, разом  тальки з бабусею та дідусем. Батько зустрічається практично виключно в присутності бабусі, незважаючи на те, що рішенням суду визначені зустрічі батька з дитиною в присутності матері. 
Робота психолога проводилась з маленькою дитиною без присутності жодного з батьків, та й ще в присутності сторонньої особи.
Враховуючи, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визначення місця проживання дитини біля матері в м.Первомайськ, а сама постійно працює в м.Києві, відповідно проживає в м.Києві, позивач за зустрічним позовом вважає, що місце проживання дитини має бути визначено в м.Києві.
Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 7 липня 2022 року  позов ОСОБА_1 задоволено. Визначено місце проживання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . У зустрічному позові ОСОБА_2 відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в який  просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити зустрічний позов повністю. Апелянт вважає, що  судом першої інстанції рішення винесено з порушенням норм процесуального та матеріального права.
Зокрема, зазначає, що ні відповідач, ні його представник про дату та час наступного засідання належним чином на 5 липня 2022 року  не повідомлені, доступ до електронної справи адвокату Ткаченко не відкрито, питання про проведення судового засідання в режимі відео конференції не вирішено. Судом не враховано, що призначена судом експертиза, не була проведена з вини позивача, яка неодноразово не з`являлася для проведення експертизи.Судом першої інстанції в порушення вимог ст.109 ЦПК України взагалі не надано оцінки факту ухилення позивача від участі в призначення експертизи.
Судом першої інстанції не встановлено фактичне місце проживання дитини, незважаючи на те, що  з літа 2021 року позивач з дитиною не проживає в м.Первомайськ.
Суд першої інстанції, піддав критиці всі доводи відповідача, взагалі не надавши їм належної оцінки, проте дослівно виклав в оскаржуваному рішенні частину текстів первісної позовної заяви та висновків органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради про визначення місця проживання дитини.
Судом було проігноровано вимоги ст.197, 200 ЦПК України щодо порядку проведення та закриття підготовчого засідання - суддею не були з`ясовані остаточна позиція сторін, повнота надання суду доказів та повідомлення всіх обставин справи, не були вирішені всі заяви та клопотання сторін, не встановлений порядок з`ясування обставин справи і дослідження доказів та не була з`ясована думка сторін щодо дати призначення судового засідання для розгляду справи по суті.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 адвокат  Тандир Д.В. просив в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити. У відзиві зазначає, що  аргументи, наведені в скарзі, є виключно формальними, оскільки суд в даній конкретній справі не міг прийняти іншого рішення з врахуванням інтересів дитини.
В судове засідання представник третьої особи орган опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причини своєї неявки не повідомив, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність представника третьої особи.
Представник ОСОБА_2 адвокат Ткаченко О.В. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.
Представник ОСОБА_1 адвокат Тандир Д.В. проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення суду першої інстанції як законне і обґрунтоване залишити без змін.
Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга  підлягає частковому  задоволенню, виходячи з наступного.                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                                       
  Статтею 263 ЦПК України  передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення,  ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються  як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.
За змістом ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо  справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою  (пункт 3 частини 3 статті 376 ЦПК України).
Відповідно до ст.211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату  і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.
Згідно із ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до  ч., ч.1, 3, 5, 6 ст.128 ЦПК України суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є необов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, рзом з копіями відповідних документів надсилається  на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
У випадку відсутності в адресата офіційної електронної адреси судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду ( ст.130 ЦПК України).
Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання  учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання;  перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними (п.п1, 2 ч.2 ст.223 ЦПК України).
У справі, що переглядається: ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 17 травня 2022 року  проведення підготовчого засідання призначено на 15 червня 2022 року о 12 год.30 хв. 15 червня 2022 року  від  представника відповідача  адвоката Ткаченко О.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з тим, що адвокату не відкрито доступ до електронної справи та не вирішено питання  про проведення судового засідання в режимі відео конференції.
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва віл 15 червня 2022 року  у задоволенні клопотання представника відповідача - Ткаченко О.В. про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції відмовлено. Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що представником відповідача не надано доказів направлення копії клопотання іншим учасникам процесу.
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 15 червня 2022 року  закрито підготовче засідання, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 14.00 год. 29 червня 2022 року. Матеріали справи не містять даних про завчасне повідомлення відповідача про день, час і місце судового засідання, призначеного на 29 червня 2022 року. Про розгляд справи, призначеної на 29 червня 2022 року, представнику відповідача стало відомо  28 червня 2022 року з інформації, розміщеної на офіційному веб-порталі «судова влада України» в мережі Інтернет. Представником відповідача електронною поштою направлено до суду клопотання, яке отримано 29 червня 2022 року, про відкладення розгляду справи через те, що ні відповідач, ні його представник належним чином не були повідомлені про  призначення засідання суду у цій справі. 
Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 5 липня 2022 року  відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про участь у судовому засіданні в режимі відео конференції.
Про  засідання суду, призначене на 7 липня 2022 року, ні відповідач, ні його представник   належним чином не повідомлені. Доказів направлення  відповідачу та/або його представнику судової повістки повідомлення про призначення розгляду справи на 7 липня 2022 року та її отримання стороною відповідача матеріали справи не містять. З наявного в матеріалах справи клопотання  представника відповідача - адвоката Ткаченко О.В. вбачається, що  станом на 5 липня 2022 року  ні відповідач, ні його представник не повідомлені про наступне судове засідання. 
За таких обставин наявні підстави  вважати, що судом першої інстанції не дотримані положення ч.5 ст.128 ЦПК України.
Тобто, сторона відповідача не була належним чином повідомлена про розгляд справи судом першої інстанції.
Європейський суд з прав людини вказав, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (GUREPKA v. UKRAINE (No.2), №38789/04, параграф 23, ЄСПЛ, від 8 квітня 2010 року).
Європейський суд з прав людини зауважив, що право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судових розгляд становить фундаментальний принцип.
Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щодо мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, параграф 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).
Враховуючи наведене,  у зв`язку з порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, що відповідно до п.3 ч.3 ст.376 ЦПК України  є безумовною підставою для скасування оскаржуваного рішення, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.
Вирішуючи спір по суті, колегія суддів  виходить з наступного.
Установлено, що  малолітня ОСОБА_4 , народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , а її батьками записані  позивач за первісним позовом - ОСОБА_1 та відповідач за первісним позовом - ОСОБА_2 .
ОСОБА_1 змінила прізвище на Кримську, у зв`язку з реєстрацією шлюбу 11 лютого 2022 року.
Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2019 року в цивільній справі № 759/19510/17 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: Первомайська міська рада, про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 не перешкоджати ОСОБА_2 брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з його донькою, ОСОБА_4 .
Визначено наступний спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні його доньки ОСОБА_4 , особисте спілкування: побачення першої та третьої суботи та неділі з 12.00 год. до 18.00 год. за місцем проживання чи перебування дитини; під час побачень дозволити ОСОБА_2 гуляти з дитиною в присутності матері ОСОБА_1 з 14.00 год. до 16.00 год.
Зобов`язано ОСОБА_1 за два дні до дня зустрічі ОСОБА_2 з його донькою надавати йому точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання змін, повідомити про зміни його особисто на наступний день після настання таких обставин чи змін.
В задоволенні способу участі ОСОБА_2 у вихованні його доньки ОСОБА_4 , як гуляти під час побачень з дитиною в період часу з 14.00 год. до 16.00 год. на дворі за відсутності матері відмовлено.
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року в справі № 759/19510/17 рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2019 року залишено без змін.
Постановою Касаційного цивільного суду  в складі Верховного Суду України від 8 квітня 2020 року касаційну скаргу  ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 2 липня 2019 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 11 вересня 2019 року залишено без змін.
Судом установлено, що згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області, щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, який було надано у справі № 759/19510/17, визнано доцільним  та таким, що відповідає інтересам  малолітньої дитини, встановити порядок побачення та вчинити дії для усунення перешкод для вільного спілкування гр.. ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_5 , кожної суботи та неділі з 12.00 до 18.00, але за попереднім узгодженням часу зустрічі з матір`ю дитини, по місцю проживання чи перебування дитини, в присутності обох батьків, без сторонніх осіб.
Відповідно до цього висновку позивачка разом з малолітньою донькою проживають з бабусею та дідусем в приватній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 в квартирі, де створені належні для проживання, виховання та розвитку дитини умови.
В цьому висновку також зазначено, що між позивачкою та відповідачем неприязні відносини, та ОСОБА_2 хоче забирати дитину до себе та своїх родичів, приймає участь у вихованні дитини на власний розсуд, коли йому це буде зручно, що ще раз доводить те, що відповідач намагається забрати дитину до себе в м.Київ.
Згідно психологічних висновків практичного психолога, донька ОСОБА_5 переживає психологічний тиск з боку батька ОСОБА_2 , не сприймає його як батька та потребує психологічної допомоги з боку фахівців - психологів та психотерапевтів. Після зустрічей з батьком спостерігаються неспокійний сон, плаксивість, роздратованість.
Відповідно до довідки № 05/21-03 від 21 січня 2021 року ОСОБА_1 працює у Київському коледжі зв`язку з 9 червня 2008 року, на посаді завідувача лабораторії аналізу та обробки інформації з 1 липня 2013 року. З 1 лютого 2021 року запроваджено дистанційну (надомну) роботу, згідно укладеного трудового договору № 01 від 20 січня 2021 року, наказ № 02-к від 20 січня 2021 року ( т.1 а.с.206).
Згідно довідки № 18/01 від 18 січня 2021 року Житлово-будівельного кооперативу «Фрегат» ОСОБА_1   станом на 18 січня 2021 року проживала разом зі своєю малолітньою дитиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.191).
Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов проживання дитини від 8 грудня 2020 року, що складений  комісією Управління у справах дітей Первомайської міської ради, позивачка разом з  донькою проживають в трьохкімнатній квартирі, одна з кімнат якої повністю обладнана під кімнату доньки, згідно  її вікових потреб (т.1 а.с.194).
Комісією, яка складається із начальника управління у справах дітей Первомайської міської ради, завідувача сектору захисту прав, свобод і інтересів дітей управління у справах дітей міської ради та головного спеціаліста - юрисконсульта управління у справах дітей міської ради,  27 січня 2021 року були обстежені матеріально-побутові умови проживання малолітньої ОСОБА_4 , за місцем проживання: АДРЕСА_1 , про що складено акт. Зі змісту акту вбачається, що під час перевірки з`ясовано, що сім`я проживає в трьохкімнатній квартирі, в який зроблений сучасний ремонт, підключені всі зручності, індивідуальне опалення; квартира мебльована сучасними меблями, є необхідні електричні побутові пристрої; для дитини обладнана окрема кімната, де є сучасні іграшки, розвиваючі ігри, піаніно; в кімнаті окремо дитяче ліжко з чистою білизною; в окремій шафі розложений дитячий одяг; дитина забезпечена засобами для гігієни, всіма побутовими речами; санітарний стан приміщення відповідає санітарно-гігієнічним нормам. Комісією з`ясовано, що умови проживання малолітньої дитини відповідають санітарно-гігієнічним нормам, для проживання, розвитку та відпочинку ОСОБА_4 , створені належні умови (т.1 а.с.224).
Згідно висновку органу опіки та піклування  виконавчого комітету Первомайської міської ради про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,, виконавчий комітет Первомайської міської ради як орган опіки та піклування, вважав доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини, визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 ( т.1 а.с.221-223).
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути о найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, параграф 54, ЄСПЛ, від 7 грудня 2006 року).
При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України).
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку».
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 листопада 2021 року в справі № 754/16535/19 (провадження № 61-14623св21) вказано, що «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 352/2324/17 (провадження № 61-14041св19) зазначено, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства».
Установлено, що  відносини  з матір`ю у ОСОБА_4 будуються на доброзичливій основі, дитина має достатньо одягу, іграшок, завжди доглянута, має хороший розвиток мови, соціально-побутові навички відповідають віку, стан здоров`я задовільний, фізичний і психічний розвиток відповідає віку.  У матері малолітньої ОСОБА_5 сформоване повне уявлення про виховання доньки, дівчинка відчуває себе затишно і комфортно в сім`ї матері. Матір створює оптимальні емоційні контакти з донькою, зацікавлена в справах дівчинки, добре обізнана в теорії дитячої психології, в неї переважає демократичний стиль виховання. Зазначені обставини підтверджуються психологічним висновком спеціаліста психолога № 25-11 від 25 листопада 2020 року, а також висновком органу опіки та піклування  виконавчого комітету Первомайської міської ради від 4 лютого 2021 року.
Згідно  цього ж психологічного висновку  від 25 листопада 2020 року за результатами дослідження ОСОБА_4 , складеного кандидатом психологічних наук, практикуючим психологом, АРТ -терапевт ОСОБА_6 , до тестування та малюнкових методик Ніколь виявила зацікавленість та активність. Розвиток дитини відповідає віковим нормам.  У Ніколь постерігається тривожність середнього ступеня, що виникає при згадуванні або обговоренні її взаємовідносин  з батьком ОСОБА_2 . Задля виключення з життя дівчинки тривоги і занепокоєння, що створюється батьком за допомогою конфліктних ситуацій і викликів правоохоронних органів, необхідно пояснити  батьку негативні наслідки такої поведінки та обмежити їх по відношенню до дитини та її матері. Батьку обов`язково необхідно враховувати особливості розвитку дитини 3,5-4 років, її психологічний та фізіологічний розвиток. Ніколь демонструє позитивне ставлення і сильну прихильність до матері  та своєї бабусі, з якими дівчинка проживає. Представляючи себе поруч з ними дитина відчуває спокій, затишок та впевненість.
Отже, в контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами  батьків, з урахуванням того, що з народження  малолітня ОСОБА_5 проживає з матір`ю, особистої прихильності малолітньої дівчинки до матері, вік дитини, відсутність будь-яких обставин, які виключали можливість проживання дитини з матір`ю, враховуючи висновок органу опіки та піклування, який є обґрунтованим та  не суперечить інтересам дитини, колегія суддів дійшла до висновку про  визначення місця проживання дитини з матір`ю, що буде відповідати найкращим  інтересам дитини. 
Разом з тим, колегія суддів вважає, що  зазначення у резолютивній частині рішення адреси, за якою має проживати дитина, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , є зайвим, оскільки  місце проживання малолітньої дитини визначається за місцем проживання матері або батька, або за конкретною адресою. Оскільки  наявні підстави для визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_4 з матір`ю, підстави для зазначення конкретної адреси відсутні.
За таких обставин, позовні вимоги  ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню,  правових підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_2   немає.
Самі по собі зазначені відповідачем у зустрічному позові підстави для визначення місця проживання малолітньої дитини з батьком, який проживає у м.Києві, лише тому, що позивач - мати дитини працює у закладі, який розташований у м.Києві, не може бути безумовною підставою для визначення місця проживання дитини  саме з відповідачем - батьком  малолітньої ОСОБА_5 .
Факт створення належних умов для проживання малолітньої дитини за місцем проживання батька,  з урахуванням  дійсного психоемоційного стану дитини, не забезпечить розвиток малолітньої дівчинки у безпечному, спокійному а стійкому середовищі. Зміна  позивачем - матір`ю дитини фактичного місця проживання малолітньої дитини не дає підстав для задоволення зустрічного позову і визначення місця проживання дитини з батьком.
Окремо слід зазначити, що визначення місця проживання  малолітньої доньки сторін з  матір`ю, не позбавляє батька батьківських прав та не звільняє його від  виконання своїх батьківських обов`язків.  Батько має право та обов`язок піклуватися про здоров`я  донечки, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати.
З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст.  259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390  ЦПК  України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2   задовольнити частково.
Рішення Святошинського районного суду м.Києва від  7 липня  2022 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.
Визнати місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_3 .
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повна постанова складена 6 січня 2023 року.

 
Суддя доповідач:                                                                         О.І. Шкоріна

Судді:                                                                                            Л.Д. Поливач

                                                                                                       А.М. Стрижеус