УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/7221/19 Головуючий у 1-й інст. Корбут В. В. 
Категорія 39 Доповідач Миніч Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого – судді: Миніч Т.І. 
суддів:                          Павицької Т.М.,
Трояновської Г.С. 
секретаря
судового засідання Кузьменко А.О.
з участю представників сторін 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 –  ОСОБА_2 
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2022 року, ухвалене під головуванням судді Корбута В.В.
у цивільній справі №274/7221/19 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 про визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором, визнання припиненою іпотеки та скасування заборони на відчуження, -

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:
– визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором №130Б1/ДК-06, укладеним 23.11.2006 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі – УкрПромБанк) та ним, право вимоги за яким перейшло до Акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі – ДельтаБанк);
– визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки, укладеним 23.11.2006 р. між УкрПромБанком та ним, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 (що є очевидною опискою у позовній заяві, оскільки з матеріалів справи вбачається, що правильним є кв. АДРЕСА_2 );
– скасувати заборону на відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 (що є очевидною опискою у позовній заяві, оскільки з матеріалів справи вбачається, що правильним є кв. АДРЕСА_2 ), зареєстровану 23.11.2006 р. в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна приватним нотаріусом Бердичівського міського нотаріального округу Богатирчуком А.М. за № 4102852 на підставі договору іпотеки, укладеного 23.11.2006 р. між УкрПромБанком та ним.
В обґрунтування поданого позову зазначав, що на виконання умов укладеного 23.11.2006 р. кредитного договору №130Б1/ДК-06 УкрПромБанк відмовився від надання ОСОБА_1 кредитних коштів. Тобто, ОСОБА_1 таких коштів не отримував, у зв`язку з чим вважав кредитні правовідносини припиненими. У травні 2019 р. ОСОБА_1 почали надходити телефонні дзвінки від ОСОБА_4 як нового кредитора за вказаним кредитним договором, під час яких повідомлялось про наявність заборгованості за кредитом, і що право вимоги за цим договором передано на продаж на аукціон. УкрПромБанк, відмовившись в односторонньому порядку від зобов`язання щодо надання ОСОБА_1 кредитних коштів, сам припинив обов`язок ОСОБА_1 щодо їх повернення. Припинення зобов`язань за кредитним договором №130Б1/ДК-06 від 23.11.2006 р. є підставою для припинення права іпотеки за договором іпотеки, укладеним 23.11.2006 р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», (м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, код ЄДРПОУ 19357325), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (м. Київ, вул. Панаса Мирного, 28-А, оф. 151, код ЄДРПОУ 41361814), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ), відмовлено.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 – ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. На думку апелянта, рішення суду першої інстанції незаконне та необґрунтоване, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема вказує, що 11.11.2021 року ТОВ «ФК «Інвент» подало відзив із наданням копії заяви ОСОБА_1 від 03.11.2006 року про видачу йому кредитних коштів готівкою через касу Банку. Проте, в постанові Верховного Суду від 29.05.2019 року по справі №539/1582/16-ц зазначено, що єдиним допустимим доказом отримання готівкової валюти позичальником та факт отримання умов договору є касовий документ - заява про видачу готівки. Однак, позиція суду суперечить постанові Верховного Суду від 29.05.2019 року по справі №539/1582/16-ц, оскільки заява ОСОБА_1 від 03.11.2006 року не могла слугувати доказом видачі кредитних коштів за кредитним договором від 23.11.2006 року. Тобто, заява про видачу готівки, виходячи із правової позиції Верховного Суду, є єдиним документом виконання вимог кредитного договору, і вона не могла бути датована раніше укладення самого кредитного договору. Апелянт вважає, що вказана заява ОСОБА_1 не являється належним доказом у справі, оскільки не містить предмета доказування. На думку апелянта, рішення суду обгрунтоване на підставі недостовірних доказів.
Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 03.11.2006р.  ОСОБА_1 звернувся із заявою на ім`я керівника ОСОБА_5 , у якій просив надати йому кредит для споживчих цілей у сумі 28000,00 доларів США на строк 180 місяців, в якості забезпечення пропонував трикімнатну квартиру (т.1 а.с. 207).
Між УкрПромБанком (Банк) та ОСОБА_1 (Позичальник) 23.11.2006р. укладено кредитний договір №130Б1/ДК-06, відповідно до умов якого, Банк надає Позичальнику кредит на наступних умовах: суму кредиту – 28 000,00 доларів США, строк кредитування – 180 місяців, дата повернення кредиту – 22.11.2021 р., мета кредитування – споживчі цілі, процента ставка за користування кредитом – 13,5%. Для видачі кредиту Банк відкриває рахунок № НОМЕР_3 (Позичковий рахунок), днем надання кредиту є день перерахування коштів з Позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника, дата надання кредиту – 23.11.2006 р., за умови належного виконання Позичальником, зокрема, забезпечення виконання зобов`язань за цим договором іпотекою трикімнатної квартири загальною площею 66,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 (належним оформленням договору іпотеки) (т. 1 а. с. 8 – 9).
Між УкрПромБанком (Іпотекодержатель) з одного боку та ОСОБА_1 і ОСОБА_3 з другого 23.11.2006 р. укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого, зокрема, іпотека за цим договором забезпечує вимоги Іпотекодержателя за кредитним договором №130Б1/ДК-06 від 23.11.2006 р., укладеним між Іпотекодержателем та ОСОБА_1 , предметом іпотеки є трикімнатна квартира загальною площею 66,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 (т.1 а.с. 10).
23.11.2006 р. УкрПромБанк видав розпорядження про відкриття рахунків, яким передбачено відкрити рахунки, зокрема № НОМЕР_3 , згідно з кредитним договором №130Б1/ДК-06 від 23.11.2006 р., позичальник – ОСОБА_6 , (т.1 а.с. 206).
23.11.2006р. УкрПромБанк видав розпорядження бухгалтерії надати кредит згідно кредитного договору №130Б1/ДК-06 від 23.11.2006 р. позичальник – ОСОБА_1 , сума – 28 000,00 доларів США, з рахунку № НОМЕР_3 (т.1 а.с. 205).
Ухвалою від 11.02.2021 р. замінено відповідача-2 – ДельтаБанк, на його правонаступника – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» (т.1 а.с. 145, далі – Компанія «Інвент»).
Ухвалою від 08.02.2022 р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 229, зворотній бік).
Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні вимог позивача.
При цьому судом враховано, що згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Як передбачено ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 13 ЦПК України).
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Частиною першою та другою статті 598 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
За змістом глави 50 «Припинення зобов`язань» Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється: виконанням, переданням відступного, зарахуванням, зарахуванням у разі заміни кредитора, за домовленістю сторін, прощенням боргу, поєднанням боржника і кредитора в одній особі, неможливістю його виконання, смертю фізичної особи, ліквідацією юридичної особи.
Враховуючи викладене, суд обгрунтовано вважав, що передбачені законом підстави припинення зобов`язання в даному випадку відсутні.
Факту підписання кредитного договору позивач не заперечував.
Тому діє презумпція правомірності правочину, передбачена ст.204 ЦК. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
За умовами кредитного договору ОСОБА_1 отримав від УкрПромБанку на виконання його умов грошові кошти (кредит) у розмірі 28 000,00 доларів США.
Із наданих представником відповідача платіжних документів вбачається, що протягом тривалого часу позичальник погашав кредит саме за цим договором.
Крім того, судом звернуто увагу, що пунктом 3.1.1 іпотечного договору від 23.11.2006 р. встановлювався обов`язок іпотекодавців застрахувати предмет іпотеки – трикімнатну квартиру загальною площею 66,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 .
Тобто, як зазначив суд першої інстанції, якби ОСОБА_1 не отримав від УкрПромБанку на виконання умов кредитного договору №130Б1/ДК-06 від 23.11.2006 р. грошових коштів (кредиту) у розмірі 28 000,00 доларів США, то в нього не було б підстав здійснювати на виконання пункту 3.1.1 іпотечного договору від 23.11.2006 р. страхування предмета іпотеки – трикімнатної квартиру загальною площею 66,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 .
Між тим, ОСОБА_1 здійснив таке страхування: 18.11.2008 р. між Закритим акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного комплексного страхування майна, що є предметом застави, та супутніх ризиків при кредитування, за умовами якого, зокрема, страхувальником є ОСОБА_1 , вигодонабувачем – ОСОБА_5 , застрахованим майном – трикімнатна квартира загальною площею 66,7 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 (т. 1, а. с. 201).
Наведене додатково вказує, що ОСОБА_1 отримав від УкрПромБанку на виконання умов кредитного договору №130Б1/ДК-06 від 23.11.2006 р. кредит у розмірі 28 000,00 доларів США.
У подальшому ОСОБА_5 відступив право вимоги до ОСОБА_1 за договорами, які стосуються предмета спору, ОСОБА_4 , а останній – Компанії «Інвент», що випливає з матеріалів справи, зокрема, ухвали Суду від 11.02.2021 р. (т. 1, а. с. 145), та ОСОБА_1 під час розгляду справи не заперечувалось.
Таким чином у ОСОБА_1 існує зобов`язання перед Компанією «Інвент» з повернення кредитних коштів за кредитним договором №130Б1/ДК-06 від 23.11.2006 р., яке забезпечено іпотечним договором від 23.11.2006 р.
Обставина, на яку ОСОБА_1 посилається як на основну підставу позову – відмова УкрПромБанку від надання ОСОБА_1 на виконання умов укладеного між ними 23.11.2006 р. кредитного договору № 130Б1/ДК-06 кредитних коштів, тобто неотримання ОСОБА_1 таких коштів, навіть у разі її доведення ОСОБА_1 , не є підставою для припинення зобов`язань з повернення цих коштів за вказаним кредитним договором, оскільки за змістом кредитного договору та статті 1054 Цивільного кодексу України таке зобов`язання у ОСОБА_1 виникло б лише у разі отримання цих коштів.
На інші обставини, які у відповідності до законодавства України є підставою для припинення зобов`язань за кредитним договором № 130Б1/ДК-06 к від 23.11.2006 р., ОСОБА_1 у позовній заяві не посилається.
Не були встановлені такі обставини судом і під час розгляду справи.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 у частині вимоги про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № 130Б1/ДК-06 від 23.11.2006 р.
Також суд вірно відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1 у частині інших вимог, оскільки вони є похідними від вимоги про визнання припиненим зобов`язання за кредитним договором № 130Б1/ДК-06 від 23.11.2006 р. (стаття 593 Цивільного кодексу України, стаття 17 Закону України «Про іпотеку»).
Доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують та на їх правильність не впливають.
Підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення апеляційний суд не вбачає, оскільки воно постановлено судом із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.258,259,367,374,375,381-384 ЦПК України, суд, - 
п о с т а н о в и в:

    Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04 серпня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий:          Судді: