УХВАЛА
03 квітня 2023 року 
м. Київ
справа №400/181/22
адміністративне провадження № К/990/8548/23   
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Соколова В. М., суддів: Загороднюка А. Г., Єресько Л. О.,  перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №400/181/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Миколаївській області (відокремленого підрозділу ДПС України без статусу юридичної особи публічного права), начальника Головного управління ДПС у Миколаївській області Прокоф`єва Дмитра Ігоровича про визнання протиправним та скасування наказу про відсторонення від роботи, про зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
26 грудня 2021 року ОСОБА_1 звернулась до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовом, у якому просила:
- визнати протиправним та скасувати наказ начальника Головного управління ДПС у Миколаївський області Прокоф`єва Дмитра Ігоровича № 469-о від 22 листопада 2021 року про відсторонення її від роботи;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Миколаївський області поновити її на роботі шляхом допуску до роботи на посаді головного державного інспектора Братської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївський області;
- стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївський області на її користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано наказ начальника Головного управління ДПС у Миколаївський області Прокоф`єва Д. І від 22 листопада 2021 року № 469-о «Про відсторонення від роботи ОСОБА_1 ».
Зобов`язано Головного управління ДПС у Миколаївський області допустити позивача до роботи на посаді головного державного інспектора Братської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївський області.
Стягнуто з Головного управління ДПС у Миколаївський області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 листопада 2021 року по 03 травня 2022 року у сумі 72677,30 грн.
Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за один місяць у розмірі 21425,10грн.
В решті позовних вимог - відмовлено.
Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року апеляційну скаргу відповідача задоволено частково. Рішення суду першої інстанції скасовано в частині, якою: зобов`язано відповідача допустити позивача до роботи на посаді головного державного інспектора Братської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївський області; стягнуто з Головного управління ДПС у Миколаївський області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 листопада 2021 року по 03 травня 2022 року у сумі 72677,30 грн; стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за один місяць у розмірі 21425,10 грн; рішення в частині зобов`язання Головного управління ДПС у Миколаївський області допустити позивача до роботи на посаді головного державного інспектора Братської державної податкової інспекції Головного управління ДПС у Миколаївський області допущене до негайного виконання; рішення в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за один місяць у розмірі 21425,10 грн допущене до негайного виконання. Ухвалено нову постанову в частині яка скасована.
Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 22 листопада 2021 року до 28 лютого 2022 року у сумі 59854,96 грн з проведенням утримання з цієї суми податків та обов`язкових платежів.
У задоволені позовних вимог про поновлення на роботі - відмовлено.
Допущено до негайного виконання постанову апеляційного суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в повній сумі.
В іншій частині рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року у справі №400/181/22 - залишено без змін.
Не погоджуючись із оскаржуваними судовими рішеннями, відповідачем подано касаційну скаргу через підсистему «Електронний суд».
Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2023 року касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області залишено без руху. Виявлені недоліки скаржнику запропоновано усунути шляхом подання до суду касаційної інстанції: заяви із зазначенням підстав для поновлення строку на касаційне оскарження з відповідними обґрунтуваннями та доказами причин пропуску такого строку та документу про сплату судового збору в установленому законом розмірі. Встановлено строк для усунення зазначених недоліків протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.
На виконання вимог зазначеної ухвали Верховного Суду від відповідача до суду через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання про поновлення строку. Дослідивши подане клопотання, Суд дійшов висновку про поважність причин пропуску вказаного строку.
Також відповідачем заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги. 
В обгрунутування клопотання про відстрочення сплати судового за подання касаційної скарги відповідач зазначає, що є неприбутковою організацією, яка утримується виключно за рахунок Державного бюджету України, кошторис яких складається один раз на рік, де повинні бути передбачені усі необхідні видатки органу, необхідні для його належного функціонування.  
Вирішуючи клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору виходить з наступного.
Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
Частиною другою статті 132 КАС України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.
Відповідно до статей 1 та 2 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.
Таким чином, судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Згідно із частиною першою статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
У частині другій статті 8 Закону України «Про судовий збір» вказано, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.
Враховуючи наведене та беручи до уваги суб`єктний склад учасників цієї справи, а також предмет спору, заявник касаційної скарги не є суб`єктом, на якого в даному випадку розповсюджується дія законодавства щодо зменшення розміру судового збору, звільнення від його сплати, відстрочення або розстрочення його сплати.
Відсутність у суб`єкта владних повноважень коштів для своєчасної сплати судового збору є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Суб`єкт владних повноважень, який діє від імені держави, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від фінансових складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо сплати судового збору.
Обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у них коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатися достатньою підставою для звільнення, розстрочення чи відстрочення від такої сплати.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 0940/2276/18 зроблено висновок, що суд може відстрочити (розстрочити) сплату судового збору, враховуючи майновий стан особи, що звертається до суду. Цей висновок Великої Палати Верховного Суду стосується і суб`єкта владних повноважень. При цьому, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок про те, що звільнення юридичної особи від сплати судового збору за наявності майнового критерію, можливе виключно у випадку, якщо предметом позову у справі є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.
Для вирішення питання про відстрочення сплати судового збору необхідним є доведення особою, яка звертається із відповідним клопотанням, фінансової неможливості сплатити судовий збір. При цьому, оцінці також підлягають дії, вчинені скаржником задля сплати судового збору та причини, з яких такі дії не призвели до позитивного вирішення питання його сплати.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 квітня 2021 року у справі № 640/3393/19 зазначала, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору.
Однак, у поданому клопотанні, окрім посилання на неможливість проведення платежів, недостатність фінансування скаржника та скрутний майновий стан, відповідач не зазначає про вжиті ним заходи задля сплати у цій справі суми судового збору у встановлений в ухвалі суду строк. Тобто відсутні належні обґрунтування підстав для відстрочення сплати судового збору, не надано відповідні докази.
За вказаних обставин, Верховний Суд вважає, що у скаржника було достатньо часу для сплати судового збору за подання касаційної скарги у даній справі та надання платіжного документа про таку сплату. 
Враховуючи вищевикладене, підстави для задоволення клопотання про відстрочення сплати судового збору відсутні.
За приписами частини другої статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Враховуючи, що у встановлений строк недоліки касаційної скарги частково усунуто, касаційну скаргу слід повернути скаржнику.
Керуючись статтями 169, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Відмовити Головному управлінню ДПС у Миколаївській області у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги у справі №400/181/22.
Касаційну скаргу Головного управління ДПС у Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 03 травня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 13 грудня 2022 року у справі №400/181/22 - повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                                В.  М.  Соколов

Судді                                                                                                       А.  Г.  Загороднюк 
                    
                                                                                                    Л.  О. Єресько