УХВАЛА

16 березня 2023 року 
м. Київ

справа №520/10516/2020
адміністративне провадження №К/9901/41277/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                     Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів -                                                   Жука А.В.,
                                                            Загороднюка А.Г., 

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження К/9901/41277/21 у справі за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі №  520/10516/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Регіональної профспілкової організації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 

встановив:

Додатковою постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат задоволено. Прийнято додаткову постанову, якою стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн 00 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Міністерство юстиції України звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, у якій скаржник вказує, що додаткова постанова прийнята з порушенням норм процесуального права, неправильним застосуванням норм матеріального права, просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні заяви про розподіл судових витрат відмовити. 
Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги відповідач вказує, що був позбавлений права на висловлення своєї позиції щодо заяви позивача, яку задоволено оскаржуваною постановою. Зазначає, що про існування ухвали від 12.10.2021, якою призначено до розгляду заяву позивача про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат на 20.10.2021, відповідач дізнався 22.10.2021, вже після розгляду такої по суті. При цьому, зазначає, що копія заяви позивача на адресу відповідача судом не надсилалась, що позбавило державний орган подати свої заперечення. А отже, на думку відповідача, під час прийняття додаткової постанови апеляційний суд порушив принцип рівності сторін.      

У відзиві на касаційну скаргу позивач з доводами Міністерства юстиції на додаткову постанову не погоджується, вважає її вимоги необґрунтованою, просить відмовити в її задоволенні. 

Також позивач просить закрити касаційне провадження, відкрите за поданою касаційною скаргою Міністерством юстиції, у зв`язку з поданням надуманих відомостей щодо обмеження Міністерства юстиції судом для надання заперечень на заяву позивача, в той час, коли Міністерство юстиції володіло інформацією про існування заяви та відкритого судового провадження, крім того, направило відповідне заперечення на заяву позивача; та притягнути до юридичної відповідальності Міністерство юстиції щодо надання неправдивих відомостей до суду в частині відсутності у скаржника можливості подати заперечення на заяву позивача при фактичному поданні таких заперечень відповідно до статті 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення.  

Ухвалою Верховного Суду від 06.12.2021 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021.

Колегія суддів дослідивши доводи заявленого позивачем клопотання про закриття касаційного провадження № К/9901/41277/21 у справі № 520/10516/2020, вважає що у задоволені останнього необхідно відмовити.

Так, статтею 339 Кодексу адміністративного судочинства України визначено підстави, за яких суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, такими відповідно до приписів вказаної норми є, якщо: 1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги; 2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати; 3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося; 4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом; 5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними. 

Заявником не наведено підстав, за яких, у відповідності до статті 339 Кодексу адміністративного судочинства України, суд касаційної інстанції може закрити касаційне провадження у справі. 

Також не підлягає задоволенню і клопотання позивача про притягнення до юридичної відповідальності Міністерства юстиції України щодо надання неправдивих відомостей до суду в частині відсутності у скаржника можливості подати заперечення на заяву позивача при фактичному поданні таких заперечень відповідно до статті 185-3 Кодексу України про адміністративні правопорушення, з огляду на те, що вказаною нормою передбачено накладення штрафу саме за неповагу до суду, яке виражається у злісному ухиленні від явки в суд свідка, потерпілого, позивача, відповідача або в непідкоренні зазначених осіб та інших громадян розпорядженню головуючого чи в порушенні порядку під час судового засідання, а так само вчинення будь-ким дій, які свідчать про явну зневагу до суду або встановлених у суді правил. 

Крім того, Верховний Суд не наділений повноваженнями у спосіб, зазначений позивачем, притягнути учасників справи до адміністративної відповідальності. 

Керуючись статтями 327, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

ухвалив:

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про закриття касаційного провадження К/9901/41277/21 у справі за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на додаткову постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі                       № 520/10516/2020 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, Регіональної профспілкової організації Північно-Східного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань та пробації Міністерства юстиції, про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про притягнення до юридичної відповідальності Міністерства юстиції України. 

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                     Ж.М. Мельник-Томенко 

Судді                                                                  А.В. Жук
                                                                      
                                                                      А.Г. Загороднюк