Справа № 165/2169/22 	Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О. Р. 	
Провадження № 22-ц/802/155/23  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
16 березня 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції у Волинській області про відшкодування моральної шкоди, заподіяної незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, за апеляційною скаргою відповідача Державної казначейської служби України на рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 30 листопада 2022 року,

                                       В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом.
Покликався на те, що 31 серпня 2021 року щодо нього старшим дільничним офіцером поліції ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Дорошом О. С. було винесено постанову про вчинення ним адмінправопорушення передбаченого  ст. 183 КУпАП серії ГАВ № 092985, якою на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 3 400 гривень.
Однак, за його адміністративним позовом рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 02 червня 2022 року, вказана постанова була скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито, із-за недоведеності суб`єктом владних повноважень належними і допустимими доказами складу адміністративного правопорушення в діях особи, притягнутої до адмінвідповідальності.
Крім того позивач вказував, що незаконним притягненням до адміністративної відповідальності відповідач заподіяв йому моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях викликаних приниженням його честі та гідності і ділової репутації, труднощами у спілкуванні з колегами та односельцями, оскільки обставини викладені у постанові висвітлювалися в засобах масової інформації. 
Враховуючи наведене, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути за рахунок коштів державного бюджету через Державну казначейську службу України на свою користь 63 500 грн на відшкодування моральної шкоди та 8000 грн витрат за надану йому правничу допомогу.
Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 30 листопада 2022 року позов задоволено частково.
Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 4 000 гривень на відшкодування моральної шкоди та 2000 гривень понесених судових витрат на правничу допомогу.
Судовий збір віднесено на рахунок держави.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач  Державна казначейська служба України подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи оскаржуване рішення, не врахував того, що факт заподіяння діями працівників поліції позивачу ОСОБА_1 моральної шкоди не підтверджено жодними належними та допустимими доказами, які б свідчили про характер та обсяг страждань, характер немайнових втрат, погіршення стану здоров`я позивача, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану.
Відзив на апеляційну скаргу не подавався. 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що незаконним притягненням до адміністративної відповідальності представниками виконавчого органу державної влади – поліції, позивачу ОСОБА_1 було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях останнього, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, яка крім того призвела до порушення його нормальних життєвих зв`язків з оточуючими близькими йому людьми, односельцями, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Також, суд вважав, що позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування грошової суми, сплаченої ним за надану йому правничу допомогу адвокатом з врахуванням співмірності щодо складності справи та пропорційно до задоволених вимог.
Такі висновки суду є правильними.
Встановлено, що 31 серпня 2021року відносно позивача ОСОБА_1 , за завідомо неправдивий виклик 13 серпня 2021 року 09 годині 27 хвилин в місті Нововолинську, Волинської області спеціальних служб - працівників поліції, старшим дільничним офіцером поліції ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Дорошом О. С. був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ГАВ № 092985, відповідальність за яке передбачена ст. 183 КУпАП, та постановою від 31 серпня 2021 року на позивача накладено адміністративне стягнення - штраф в сумі 3 400 гривень.
Крім того встановлено, що рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 02 червня 2022 року вказана постанова була визнана незаконною і скасована, а провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрито за відсутністю в діях останнього події та складу адміністративного правопорушення, які б підтверджувалися та були доведеними достатніми і допустимими доказами.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтями 55, 56 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Згідно частинами 1, 3, 4, 5 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 2 ст. 23 цього Кодексу моральна шкода полягає у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті – така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Згідно з пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 01 грудня 1994 року № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі – Закон № 266/94-ВР) визначено, що відшкодуванню підлягає шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди у розмірах і у порядку, передбачених цим Законом, виникає, зокрема, у випадку закриття справи про адміністративне правопорушення.
Згідно з пунктом 5 статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовується моральна шкода.
Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), викладений правовий висновок про те, що на підставі пункту 2 частини першої статті 1 Закону № 266/94-ВР в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а, крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини. Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувалися з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Відповідно до ч. 1 ст. ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Аналіз наведених норм законодавства, що регулюють спірні правовідносини між суб`єктами владних повноважень і фізичною особою, дає можливість зробити висновок, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, винесення постанови, затримання особи, отримання пояснень, накладення штрафу та інше) і є підставою для відшкодування такій особі моральної шкоди. Відшкодування моральної шкоди проводиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Отже, враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що дії поліцейського ВП №1 (м. Нововолинськ) Володимир-Волинського РВП ГУНП у Волинській області Дороша О. С. щодо винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 31 српня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 183 КУпАП, які визнано незаконними із закриттям справи про адмінправопорушення за відстуності події і складу правопорушення рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 02 червня 2022 року, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», є підставою для відшкодування позивачу моральної шкоди і проводиться за рахунок коштів державного бюджету.
Також, на думку колегії суддів, обраний судом розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 4 000 гривень, який підлягає стягненню на користь позивача, є обгрунтованим, виваженим і справедливим та цілком відповідає характеру немайнових втрат позивача.
У відповідності до пункту 4 статті 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» позивач має право на відшкодування (повернення) суми, ним сплаченої у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги.
В обґрунтування розміру понесених судових витрат позивачем було надано: договір № 41 від 01 вересня 2021 року про надання правничої допомоги адвокатом Соколовим М. В., під час розгляду адміністративного позову про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адмінвідповідальності, додаткову угоду до договору № 41 від 03 вересня 2021 року; акти виконаних робіт від 03 вересня 2021 року та від 18 серпня 2022 року до цього договору, в яких детально описано найменування та перелік послуг, що були надані позивачу, затрачений час та вартість; копії квитанцій від 18 серпня 2021 та 03 вересня 2021 про оплату витрат в розмірі 8000 гривень.
Враховуючи наведені обставини та вимоги зазначеної норми матеріального права, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 , як особа щодо якої проводились незаконні дії про притягнення його до адміністративної відповідальності, має право на відшкодування грошової суми, сплаченої ним за надану йому правничу допомогу під час розгляду зазначеної вище адміністративної справи і сума такого відшкодування, визначена судом першої інстанції у розмірі 2 000 гривень, з врахуванням принципу співмірності і складності даної справи. 
Таким чином, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвалене судом першої інстанції рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 відповідає вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги відповідача Державної казначейської служби України про те, що ухвалене судом рішення є незаконним і підлягає скасуванню із-за порушення судом першої інстанції вимог норм цивільного процесуального права і невірного застосування норм матеріального права є безпідставними, спростовуються вищевикладеним та зводяться до незгоди із судовим рішенням. 
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстави для його зміни чи скасування відсутні.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

                                           У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу відповідача Державної казначейської служби України залишити без задоволення.    
Рішення Нововолинського міського суду Волинської області від 30 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді