Головуючий І інстанції: Дністрян О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2023 р. 	Справа № 541/2227/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді Катунова В.В.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Чалого І.С. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.01.2023, вул. Гоголя, 133, м. Миргород, Полтавська область, 37600 по справі № 541/2227/22
за позовом      ОСОБА_1  
до   Поліцейського СРПП відділення поліції № 2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипорука Михайла Вікторовича ,   Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області            
про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з адміністративним позовом до Поліцейського СРПП відділення поліції № 2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипорука Михайла Вікторовича, Національної поліції в Кіровоградській області, в якому просив суд:
- скасувати постанову серії БАВ № 453717 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.09.2022,  винесену поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипоруком М.В., якою позивача визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 126, ч.5 ст. 121  КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн.
Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області  від 16.01.2023 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з вказаним рішенням, позивачем  подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення ОСОБА_1 від 16.01.2023 та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідачі правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.
В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Враховуючи особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема передбаченої ч. 5 ст. 286 КАС України, колегія суддів вважає, що неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень ч. 2 ст. 268 КАС України, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).
Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 10 вересня 2022 року о 23 год. 15 хв. поліцейським СРПП відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипорук М.В. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 453717 (а.с. 4). Відповідно до зазначеної постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.5 ст. 121, ч.2 ст. 126 КУпАП та застосовано до останнього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3400 грн.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.
Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції. враховуючи наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові та соціальні основи дорожнього руху з метою захисту життя та здоров`я громадян, створення безпечних і комфортних умов для учасників руху та охорони навколишнього природного середовища визначає Закон України "Про дорожній рух" №3353-XII.
Статтею 1 Закону України "Про дорожній рух" визначено, що цей закон регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання.
Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до положень статті 16 Закону України "Про дорожній рух", водій зобов`язаний не допускати випадків керування транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені Митним кодексом України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту.
Відповідальність за частиною 2 статті 126 КУпАП настає за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 5 статті 121 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами, що тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 23 Закону України "Про Національну поліцію" регламентовано, що поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.
До основних повноважень поліції входить, зокрема, регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.
У відповідності до ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію" полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
Приписами ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозаписуючих засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Як слідує з матеріалів справи, відповідачем ані в суді першої інстанції, ані в суді апеляційної інстанції  не було надано диску із відеозаписом на  підтвердження правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності  за  ч. 2 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП,  що унеможливлює підтвердити факт вчинення інкримінованих правопорушень та  дотримання відповідачем  процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача. 
При цьому, в матеріалах справи наявний лист від 04.11.2022 № 00053/111-3-2022 , за підписом т.в.о. начальника відділення поліції №2 (м. Кропивницький) Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області, в якому повідомлено, що надати  відеозапис, який фіксувався працівниками поліції під час винесення постанови від 10.09.2022 відносно ОСОБА_1 є неможливим, так як відеозапис на якому зберігаються вказані записи  з технічних причин неможливо відтворити.  
Відповідно до приписів статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Верховний Суд в постанові від 26.04.2018 у справі №338/1/17 зазначив, що візуальне спостереження за дотримання правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксаване у встановленому законом порядку.
Отже, саме відповідач зобов`язаний довести правомірність складання ним постанови, зокрема, шляхом доведення належними та допустимими доказами порушення позивачем ч. 2 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП.
Матеріали справи не містять належних доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Не надання відповідачем відео з нагрудної камери поліцейського, яким було б зафіксовано процедуру розгляду матеріалів справи, унеможливлює встановлення послідовності дій поліцейських по даному факту порушення ПДР.
Разом з тим, постанова про адміністративне правопорушення, складена відповідачем, не може оцінюватися судом у розумінні ст. ст. 73, 74 КАС України в якості належних і допустимих доказів, що підтверджують факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП, оскільки заперечується позивачем, а інші докази які б їх обґрунтовували в матеріалах справи відсутні.
Відповідно до статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Враховуючи, що відповідач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування винесеної постанови, колегія суддів приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушень,  передбачених ч. 2 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП є недоведеним.
Крім того, зі змісту постанови серії БАВ № 453717 від 10.09.2022 р. судом встановлено, що у п. 7 «До постанови додаються» не міститься посилання на технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Згідно правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 17.07.2019 у справі № 295/3099/17, від 13.02.2020 у справі № 524/9716/16-а, приписами частини 3 статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин, зокрема у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень, у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності доказів на підтвердження порушення позивачем ПДР України, а відтак і вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч.5 ст. 121 КУпАП.
Отже, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо доведеності наявності в діях позивача складу адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч.5 ст. 121  Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана позивачем постанова серії БАВ № 453717 від 10.09.2022, винесена  поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипоруком М.В., підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення - закриттю.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з ч. 6 ст. 139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки Другим апеляційним адміністративним судом ухвалено нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено, тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень – Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області на користь позивача судовий збір, що підлягав сплаті за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 1240,50 грн. (496,20 + 744,30). 
Керуючись ст. ст. 243, 250,  311, 315,  317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16.01.2023 по справі № 541/2227/22  скасувати.  
Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_1 до Поліцейського СРПП відділення поліції № 2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипорука Михайла Вікторовича, Національної поліції в Кіровоградській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.
Скасувати постанову серії БАВ № 453717 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 10.09.2022, винесену поліцейським СРПП відділення поліції № 2 Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області Ничипоруком Михайлом Вікторовичем,  якою ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3 400 грн.
Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1  за ч. 2 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області (ЄДРПОУ 40108709) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі  1240,50 (одна тисяча двісті сорок) гривень 50 коп. за подання адміністративного позову та апеляційної скарги. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню. 

Суддя-доповідач 		В.В. Катунов 	
Судді	   	І.М. Ральченко    І.С. Чалий