Постанова                                       
Іменем України
 
08 березня 2023 року 
м. Київ
 
справа № 127/16963/22-ц
провадження № 61-203св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Ступак О. В. (суддя-доповідач),
суддів:                   Гулейкова І. Ю., Олійник А. С., Погрібного С. О., Яремка В. В., 
               
учасники справи: 
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідач - ОСОБА_2 ,
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2022 року у складі колегії суддів: Матківської М. В., Войтка Ю. Б., Сопруна В. В.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст вимог позовної заяви і рішень судів попередніх інстанцій
 
У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до  ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
 
Свої вимоги обґрунтовував тим, що 15 вересня 2018 року він зареєстрував шлюб із ОСОБА_2 у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2492, про що видано свідоцтво про шлюб від 15 вересня 2018 року серії НОМЕР_1 . У шлюбі у них народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У нього та дружини відсутні спільні інтереси, вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільне господарство не ведуть, а тому вважає, що їх з відповідачкою шлюб фактично припинився, тому просив суд шлюб розірвати. Вказував, що після розлучення дитина залишиться проживати із матір`ю. Спору про місце проживання дитини у них немає.
 
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2022 року            у складі судді Романюк Л. Ф. позов  ОСОБА_1 задоволено.
 
Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований                         15 вересня 2018 року у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 2492. Вирішено питання розподілу судових витрат. 
 
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що спільне життя                   у сторін не склалося через відсутність спільних інтересів, різні погляди на життя. Подружні відносини припинені.
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 01 грудня 2022 року поновлено ОСОБА_2 строк на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2022 року та відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 25 жовтня 2022 року.
 
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 28 грудня 2022 року заяву               ОСОБА_2 про надання строку на примирення задоволено.
 
Надано сторонам строк на примирення строком 6 місяців. Провадження у справі зупинено до 29 червня 2023 року.
 
Зупиняючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції виходив із необхідності вжиття визначених законом заходів до примирення подружжя з метою збереження сім`ї.
 
Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги
 
У січні 2023 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 28 грудня                 2022року, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права. 
 
У касаційній скарзі зазначає, що ухвала суду про зупинення провадження у справі взагалі не містить мотивів, з яких суд виходив, надаючи сторонам строк для примирення. 
 
Позов про розірвання шлюбу підписано позивачем 02 серпня 2022 року та прийнято судом 05 серпня 2022 року, тобто після вчинення дій зі стягнення аліментів ОСОБА_5 із ОСОБА_1 , що свідчить про втрату між сторонами подружніх відносин і певну обізнаність відповідача про ці факти. 
 
Відповідачка достеменно знала, що позивач знаходиться у зоні проведення бойових дій, але намагалася використати цю ситуацію для отримання судових рішень про стягнення аліментів на утримання дитини і своє утримання, що вказує на відсутність між сторонами нормальних відносин подружжя. 
 
Крім того, між сторонами існував спір щодо участі батька у вихованні дитини, оскільки ОСОБА_5 не бажала за взаємною згодою визначити способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_4 , що порушувало право дитини на нормальний духовний розвиток та розвиток особистості, порушувало права ОСОБА_1 як батька на особисте спілкування з сином. Ці обставини стали причиною звернення ОСОБА_1 23 вересня 2022 року                    з відповідною заявою до Служби у справах дітей Вінницької міської ради та ухвалення рішення Виконавчим комітетом Вінницької міської ради рішення               від 27 жовтня 2022 року № 2308 «Про визначення способів участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, що проживає окремо від дитини».
 
Відповідачка не подавала відзиву на позовну заяву про розірвання шлюбу. 
 
ОСОБА_1 переконаний у тому, що його сім`я із ОСОБА_5 розпалася остаточно, примирення неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, у зв`язку із чим шлюб, зареєстрований між сторонами, був розірваний судом першої інстанції і після цього апеляційному суду надавати сторонам строк на примирення не було жодних підстав. 
 
За існуючих обставин суттєвого ризику для життя ОСОБА_1 , збереження ОСОБА_5 статусу його офіційної дружини надає їй права та гарантії, передбачені для членів сімей військовослужбовців Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 
 
Позиція Верховного Суду
 
Статтею 400 ЦПК України встановлено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
 
Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи                             з урахуванням статті 400цього Кодексу. 
 
Частиною третьою статті 411 ЦПК Українипередбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд                           є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
 
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду апеляційної інстанції - скасуванню з передачею справи на продовження розгляду до суду апеляційної інстанції з таких підстав.
 
Обставини, встановлені судами
 
15 вересня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис за № 2492.
 
У шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу між сторонами, виходив з неможливості збереження шлюбу, який вже носить формальний характер, що суперечить правам та інтересам позивача. Судом враховано, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, що передусім свідчить про його сформоване бажання розлучитися і не мати сімейних (шлюбних) стосунків із відповідачкою. Примушування одного з подружжя до перебування у шлюбі, який проти цього заперечує, порушуватиме його правомірні права та інтереси                           і суперечитиме вимогам закону.
 
Суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву відповідачки про надання строку для примирення, виходив із необхідності вжиття заходів для примирення подружжя з метою збереження сім`ї.
 
Верховний Суд з такими висновками суду апеляційної інстанції не погоджується,            з огляду на таке. 
 
Правове обґрунтування
 
Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
 
Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
 
Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
 
Статтею 2 ЦПК України визначено, що  розумність строків розгляду справи судом  є однією з основних засад цивільного судочинства. 
 
Частиною сьомою статті 240 ЦПК України визначена можливість суду у справі про розірвання шлюбу суд зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.
 
Водночас, у пункті 4 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено обов`язок  суду зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.
 
Системний аналіз наведених положень матеріального та процесуального права дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження                   у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню                        статті 111 СК України та вказано, що «примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя.
 
У справі, що переглядається, суд апеляційної інстанції, надаючи строк для примирення подружжя та зупиняючи розгляд справи на 6 місяців, не звернув уваги на те, що закріплена у статті 111 СК України норма права є диспозитивною, тому суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства, а за обставинами справи існує реальна можливість примирення сторін.
 
Оскільки суд не може формально застосовувати інститут примирення подружжя, тому, вирішуючи клопотання відповідачки про надання строку на примирення, суд  апеляційної інстанції повинен був оцінити: строк, який сплинув із моменту пред`явлення позову про розірвання та ухвалення оскаржуваного судового рішення (4 місяці); причини неподання відповідачкою клопотання про надання строку на примирення в суді першої інстанції; вказати на обставини справи, які свідчать про можливість примирення сторін. 
 
З наданих судам матеріалів, ОСОБА_1 перебуває у зоні бойових дій, а тому,            зупиняючи провадження у справі з метою надання строку на примирення, суд апеляційної інстанції не оцінив, наскільки реальною є можливість примирення сторін, у тому числі з урахуванням заперечень сторони позивача, який у відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 висловив свою категоричну позицію щодо наявності підстав для розірвання шлюбу та неможливість збереження сім`ї. 
 
Суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що до свого відзиву                    ОСОБА_1 подав копію позовної заяви ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. У цій позовній заяві, поданій у серпні 2022 року до суду, ОСОБА_2 визнає, що сімейне життя між сторонами у справі не склалося, вони тривалий час не проживають разом, спільного побуту не ведуть. 
 
Між сторонами існують різні спори, які перебували на вирішені суду та органу опіки та піклування. 
За наявності між сторонами невирішених спорів надання строку для примирення не відповідає меті цього інституту - сприяння примиренню подружжя, оскільки надає одній зі сторін можливості зловживати процесуальними правами. 
 
З урахуванням наведеного, Верховний Суд дійшов висновку, що зупинення судом апеляційної інстанції провадження у справі на 6 місяців з метою надання сторонам строку на примирення належно не обґрунтовано, не наведено оцінки співмірності та дієвості застосованого судом заходу для примирення подружжя з урахуванням обставин цієї справи у співвідношенні з необхідністю дотримання розумних строків розгляду справ.  
 
Враховуючи встановлені у цій справі обставини, Верховний Суд дійшов висновку, що оскаржувана ухвала суду апеляційної інстанції не відповідає вимогам статті 2, 240, 263 ЦПК України, при її постановлені судом апеляційної інстанції не враховано висновки Верховного Суду, сформульовані у справі № 761/33261/16-ц щодо застосування статті 111 СК України, а тому ухвала підлягає скасуванню. 
 
Згідно із частиною шостою статті 411 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі.
 
Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються                    у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина третя статті 406 ЦПК України).
 
У випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції (частина четверта статті 406 ЦПК України).
 
Оскільки доводи касаційної скарги дають підстави для висновку, що оскаржувана  ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала - скасуванню з передачею справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду. 
 
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК Українисуд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
Оскільки за результатами касаційного перегляду оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, то розподіл судових витрат Верховний Суд не здійснює.
 
Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу  ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_3 , задовольнити.
 
УхвалуВінницького апеляційного суду від 28 грудня 2022 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                   О. В. Ступак

Судді:                                                                                            І. Ю. Гулейков 

                                                                                                      А. С. Олійник 

                                                                                                      С. О. Погрібний

                                                                                                                                В. В. Яремко