У х в а л а        
08 лютого 2023 року 
м. Київ
 
справа № 338/966/20-ц
провадження № 61-50 ск 23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулька Б. І. розглянув касаційну скаргу та доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду 
від 31 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки,
ВСТАНОВИВ :
Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області 
від 19 жовтня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні частиною земельної ділянки, площею 0,0147 га, що знаходиться на ділянці, кадастровий номер 2620488602:01:001:0134, стосовно якої за рішенням Богородчанського районного суду Київської області від 31 липня 2019 року у справі № 338/158/19 встановлено земельний сервітут у виді права пішого проходу та проїзду на транспортному засобі по наявному шляху до земельної ділянки та житлового будинку ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 об`єднаної територіальної громади у спосіб демонтажу частини огорожі і очищення ділянки від будівельних матеріалів, кущів і дерев. Покладено на відповідача обов`язок не чинити інших перешкод у проході та проїзді згаданою частиною земельної ділянки.
Вирішено питання розподілу судових витрат.
Додатковим рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2020 року заяву ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 250 грн.
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року апеляційну скаргу  ОСОБА_3 залишено без задоволення. Рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року та додаткове рішення Богородчанського районного суду від 25 листопада 2020 року залишено без змін.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 22 серпня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_3 залишено без задоволення.
Рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області 
від 19 жовтня 2020 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 04 лютого 2021 року у частині залишення без змін рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2020 року залишено без змін (провадження № 61-4314св21).
ОСОБА_1 , як особа, яка не брала участі у справі, звернулась до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції.
Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богородчанського районного суду від 19 жовтня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні частиною земельної ділянки закрито.
Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 30 грудня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано?Франківського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року визнано неподаною і повернуто заявникові (провадження № 61-12038ск22).
02 січня 2023 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга 
 ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду 
від 31 жовтня 2022 року, у якій просила ухвалу суду апеляційної інстанції скасувати, справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду її апеляційної скарги.
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду 
від 19 січня 2023 року визнано наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року неповажними. У задоволенні клопотання  ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Касаційну скаргу залишено без руху, запропоновано надати заявою про поновлення строку із наведенням інших підстав для поновлення такого строку та відповідних доказів, а також  документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання.
У січні 2023 року  ОСОБА_1 направила до суду матеріали на усунення недоліків, зазначені в ухвалі Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 19 січня 2023 року, у яких вдруге порушує клопотання про звільнення її від сплати судового збору, посилаючись на важкий майновий стан, так як доходи не отримує, перебуває на обліку як безробітна у обласному центрі зайнятості. Тобто посилається на ті самі підстави, які були зазначені при попередньому клопотанні про звільнення від сплати судового збору.
Відповідно до частини першої статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами 
не допускається. 
Оскільки у відведений судом строк, станом на 08 лютого 2023 року, ухвала суду касаційної інстанції не виконана, що перешкоджає суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття касаційного провадження, 
а у звільненні від сплати судового збору уже було відмовлено, нових поважних доводів не наведено, тому касаційна скарга ОСОБА_1 підлягає визнанню неподаною та поверненню заявникові.
Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається заявникові.
Керуючись статтями 185, 392, 393, ЦПК України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу та доповнення до касаційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 31 жовтня 
2022 року вважати неподаною та повернути заявникові.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                          Б. І. Гулько