ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2023 року 
м. Київ

справа № 806/2381/16
адміністративне провадження № К/9901/14400/19  
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача Юрченко В.П.,
суддів: Хохуляка В.В.,  Васильєвої І.А., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року (суддя Капинос О.В.) та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2019 (головуючий суддя Охрімчук І.Г., судді: Капустинський М.М., Мацький Є.М.) у справі   № 806/2381/16 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Житомирській області, третя особа: Міністерство економічного розвитку і торгівлі про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Житомирської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Житомирській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 13 липня 2016 року № 50495-13, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2016 рік у розмірі 25000 гривень.
Справа розглядалась судами неодноразово.
Постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року, позов задоволено, визнано незаконним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 13 липня 2016 року № 50495-13.
Постановою Верховного Суду від 5 червня 2018 року скасовано зазначені вище рішення, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
За наслідками нового розгляду справи рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2019 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, позивач звернувся із касаційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалені судами рішення та прийняти нове про задоволення позову у повному обсязі. В обґрунтування вимог касаційної скарги її заявник посилається на неправильне застосування судами обох інстанцій норм матеріального права при розгляді справи, а також звертає увагу на порушення апеляційним судом норм процесуального права, а саме: розгляд справи в апеляційній інстанції здійснювався неповноважним складом суду, оскільки судді Сьомого апеляційного адміністративного суду Мацький Є.М. та Капустинський М.М. не могли брати участь у розгляді даної справи під час її нового розгляду, оскільки ухвала Житомирського апеляційного адміністративного суду від 18 січня 2017 року, яка була винесена у даній справі за участі вказаних суддів була скасована Верховним Судом. 
Відповідач у відзиві на касаційну скаргу просив відмовити у її задоволенні. 
Верховний Суд, переглянувши рішення судів попередніх інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку про наявність  підстав для часткового задоволення касаційної скарги з таких мотивів.
Судами попередніх інстанцій установлено, що позивач є власником транспортного засобу марки LAND ROVER моделі RANGER ROVER SPORT, типу універсал-В,  об`єм двигуна 4999 куб.см., рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
13 липня 2016 року Житомирською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення №50746-13, яким позивачу визначено грошове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб на суму 25000,00 грн за 2016 рік. 
Вважаючи дане податкове повідомлення-рішення протиправним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що судом апеляційної інстанції допущено порушення норм процесуального права з таких підстав. 
Згідно з частиною другою статті 36 КАС України за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, суддя підлягає відводу (самовідводу).
Статтею 37 КАС України передбачено випадки, за яких повторна участь судді в розгляді адміністративної справи є недопустимою.
Так, відповідно до частини другої статті 37 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, який брав участь у вирішенні адміністративної справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у вирішенні цієї ж справи в судах першої і касаційної інстанцій, а також у новому її розгляді після скасування постанови або ухвали суду апеляційної інстанції.
З матеріалів справи вбачається, що в апеляційному розгляді цієї справи, який відбувся 18 січня 2017 року, брали участь судді Житомирського апеляційного адміністративного суду - Мацький Є.М. та Капустинський М.М.
Постановою Верховного Суду від 5 червня 2018 року зазначене судове рішення було скасоване, як і рішення суду першої інстанції, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
У подальшому, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року у задоволенні позову було відмовлено.
Позивач із таким рішенням не погодився, оскаржив його в апеляційному порядку.
29 грудня 2017 року прийнято Указ Президента України №455/2017 про ліквідацію апеляційних адміністративних судів та утворення апеляційних адміністративних судів в апеляційних округах, відповідно до підпункту 6 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, статті 19, частини третьої статті 26, пункту 40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" постановлено ліквідувати Житомирський апеляційний адміністративний суд та утворити Сьомий апеляційний адміністративний суд в апеляційному окрузі, що включає Вінницьку, Житомирську, Хмельницьку та Чернівецьку області, з місцезнаходженням у місті Вінниці. 
28 вересня 2018 року прийнято Указ Президента України №296/2018 про переведення суддів, згідно якого відповідно до підпункту 7 пункту 161 розділу XV "Перехідні положення" Конституції України, пункту 1 частини другої статті 53, частини третьої статті 82 і пункту 40 розділу XII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів", пункту 11 розділу III "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про Вищу раду правосуддя" постановлено перевести суддів Житомирського апеляційного адміністративного суду на роботу на посадах суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду.
Під час нового апеляційного розгляду цієї справи до складу колегії суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, якою ухвалено оскаржувану постанову від 9 квітня 2019 року знову увійшли судді Мацький Є.М. та Капустинський М.М.
Тобто, всупереч приписам процесуального закону, які містяться у   статті 37 КАС України, дану справу розглянуто за участі суддів, які вже брали участь у її вирішенні, що свідчить про неповноважний склад суду при її розгляді.
Колегія суддів виходить з того, що поняття «суд, встановлений законом» означає також і те, що склад такого суду має бути повноважним.
Частиною третьою статті 353 КАС України обумовлено, що   порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судових рішень з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду.
Згідно статті   242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим, тобто таким, що ухвалене відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції вказаним вимогам не відповідає з огляду на порушення норм процесуального права, яке полягало у розгляді справи неповноважним складом суду, що є підставою для скасування такого судового рішення та направлення справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини четвертої цієї статті справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом.
Враховуючи наявність безумовної підстави до скасування судового рішення, ухваленого неповноважним складом суду в апеляційній інстанції, колегія суддів КАС ВС не розглядає і не надає оцінки іншим доводам касаційної скарги щодо порушення судами обох інстанцій норм матеріального права. Справа підлягає направленню на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Керуючись статтями 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду 
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 9 квітня 2019 скасувати, справу №806/2381/16 направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді | В.П. Юрченко В.В. Хохуляк   І.А. Васильєва