ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 643/13366/17  Номер провадження 22-ц/814/768/23	Головуючий у 1-й інстанції Поліщук Т.В.  Доповідач ап. інст. Дорош А. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2023 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого – судді-доповідача   Дорош А.І.
Суддів:    Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі:  Коротун І.В.  

переглянув у судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 

на рішення Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2021 року, ухвалене суддею Поліщук Т.В., повний текст рішення складено - 21 січня 2021 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності, та визнання права власності на майно, -

В С Т А Н О В И В:
18 жовтня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просив суд встановити, що розмір часток у майні, що є спільною частковою власністю, а саме, у квартирі АДРЕСА_1 є по 1/2 частини за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за кожним; визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 за кожним; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення 2-го поверху №2, загальною площею 1,46 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки «SUZUKI Vitara», р.н. НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими побудовами, загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м. та приватизовану земельну ділянку, загальною площею 0,0949 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на гараж № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 26,33 кв.м.; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 3-кімнатну квартиру АДРЕСА_4 , а також стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн.

Позовна заява мотивована тим, що 20.09.2003 року був зареєстрований шлюб між ним та відповідачем. Сімейне життя з відповідачем на склалося, у зв`язку з чим мають намір розірвати шлюб. За час сумісного проживання у шлюбі ними набуто (придбане) спільне майно: 17.01.2004 року - трикімнатна квартира АДРЕСА_4 вартістю 167 241 грн.; 08.07.2014 року - однокімнатна квартира АДРЕСА_5 вартістю 330 155,84 грн.; 21.01.2015 року - нежитлове приміщення 2-го поверху №2, загальною площею 1,46 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , вартістю 16 000 грн.; 09.11.2007 року - житловий будинок з господарськими побудовами, загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м. та приватизована земельна ділянка, загальною площею 0,0949 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: с. Білики Кобеляцького району Полтавської області, вартістю 57 000 грн.; 19.05.2006 року - гараж № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 26,33 кв.м., вартістю 49 041 грн.; 19.05.2006 року - 1/2 частина земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014, вартістю 3 636 грн.; 16.02.2007 року - автомобіль марки «SUZUKI Vitara», р.н. НОМЕР_1 , вартістю 170 618 грн. Позивач зазначає, що до 20.09.2003 року він працював на півночі Росії та мав регулярний високий дохід, на свої особисті кошти 28.04.2001 року він придбав трикімнатну квартиру, загальною площею 67,40 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_6 , зазначену квартиру до 2009 року включно він здавав в оренду, що давало йому можливість мати постійний високий дохід та робити заощадження. З доходів оренди квартири та за його особисті кошти придбано наступне майно: 17.01.2004 року - трикімнатна квартира АДРЕСА_4 вартістю 167 241 грн.; 19.05.2006 року - гараж № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 26,33 кв.м. вартістю 49041 грн.; 19.05.2006 року - 1/2 частина земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014, вартістю 3 636 грн.; 09.11.2007 року - житловий будинок з господарськими побудовами, загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м. та приватизована земельна ділянка, загальною площею 0,0949 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: с. Білики Кобеляцького району Полтавської області, вартістю 57000 грн.; 16.02.2007 року - автомобіль марки «SUZUKI Vitara», р.н. НОМЕР_1 , вартістю 170618 грн. У 2009 році він продав належну йому квартиру за адресою: АДРЕСА_6 , та за власні кошти та оренди зазначеної квартири було придбано наступне майно: 08.07.2014 року - однокімнатна квартира АДРЕСА_5 вартістю 330 155,84 грн.; 21.01.2015 року - нежитлове приміщення 2-го поверху №2, загальною площею 1,46 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 16 000 грн. Позивач вказує, що вище перелічене майно придбано у період шлюбу за його особисті кошти, що є підставою для визнання цього майна його особистою приватною власністю. Відповідач за період шлюбу з 2003 року по теперішній час не працювала, єдиним утриманцем сім`ї був та є він, ОСОБА_1 , він також повністю утримував сина дружини від першого шлюбу та у період шлюбу була придбана квартира по АДРЕСА_2 , яка подарована сину дружини від першого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

12. 12. 2017 року відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності, та визнання права власності на це майно, в якому просить: визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/4 частину земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,0048 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014, за кожним; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7 , за кожним; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: с. Білики Кобеляцького району Полтавської області, за кожним; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_8 , за кожним; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частини нежитлового приміщення 2-го поверху №2 в житловому будинку літ. А-9, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за кожним; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину гаражу № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», за кожним; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. НОМЕР_4 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. НОМЕР_1 , а саме, у розмірі 110 443,50 грн.; стягнути з ОСОБА_1 понесені нею судові витрати (т.1 а.с.76-83 т.1).

Зустрічна позовна заява мотивована тим, що вона перебуває з позивачем у зареєстрованому шлюбі з 20.09.2003 року, від шлюбу мають спільних дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які зареєстровані та проживають разом з нею за адресою: АДРЕСА_9 . Під час перебування з позивачем у шлюбі придбано вище перелічене майно. Всі договори купівлі-продажу майна укладалися виключно в інтересах сім`ї та все майно використовувалося сім`єю за призначенням. ОСОБА_1 з 2003 року по лютий 2017 року працював у м. Новий Уренгой РФ в ТОВ «АртикСпецМонтажСтрой» і майже вісім місяців у році знаходився за місцем своєї роботи у відрядженні. Приїжджаючи додому в м. Харків у відпустку, кілька тижнів він знаходився у м. Харкові, а потім виїжджав у Полтавську область до їх спільного будинку. Перебуваючи в м. Харкові, позивач дуже часто знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Отже, ОСОБА_1 не допомагав їй з веденням домашнього господарства, не переймався вихованням дітей, їх здоров`ям, майже з 2004 року по теперішній час вона одна виховує дітей, турбується за їх здоров`я та виконує всі інші речі притаманні матері. Відповідач зазначає, що вона є домогосподаркою, займалася вихованням та розвитком дітей, їх здібностей, турбувалася про їх здоров`я, через що приходилося витрачати чимало часу та долати великі відстані, а тому автомобіль «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. НОМЕР_1 , знаходився у її користуванні, з лютого 2017року по теперішній час автомобіль знаходиться у користуванні позивача. Згідно інформаційно-консультаційної довідки ТБ «Євромаркет» про вірогідну вартість колісного транспортного засобу від 11.12.2017 року ринкова вартість автомобіля «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. НОМЕР_5 , 2006 року випуску, складає 220 887 грн. Вважає, що її праця як дружини по вихованню дітей, доглядом за ними, ведення домашнього господарства прирівнюється до праці у спільному виробництві чоловіка і є достатньою підставою для того, щоб майно, набуте працею, зайнятою в суспільному виробництві, вважалося спільною сумісною власністю подружжя. Зазначає, що з квітня 2017 року ОСОБА_1 припинив забезпечувати дітей, що змусило її звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. 

13.12.2017 року у судовому засіданні зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом (т.1 а.с.122).

01.02.2018 року позивач ОСОБА_1 подав до суду уточнену позовну заяву до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в якому просить: встановити, що розмір часток у майні, що є спільною частковою власністю, а саме, у квартирі АДРЕСА_4 за ОСОБА_1 - 3/4 частини, за ОСОБА_2 - 1/4 частини та визнати за ОСОБА_1 право власності на 3/4 частини зазначеної квартири, а за ОСОБА_2 - на 1/4 частину; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на нежитлове приміщення 2-го поверху №2, загальною площею 1,46 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки «SUZUKI Vitara», р.н. НОМЕР_1 ; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на житловий будинок з господарськими побудовами, загальною площею 53,8 кв.м., житловою площею 35,5 кв.м. та приватизовану земельну ділянку, загальною площею 0,0949 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: с. Білики Кобеляцького району Полтавської області; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на гараж № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 26,33 кв.м; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 гектарів для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_1 , а також стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн. (т.1 а.с.124-141).

       Уточнена позовна заява мотивована тим, що майно у період шлюбу було придбано за його особисті кошти, з січня 2013 року йому встановлена друга група інвалідності, проте, він продовжує працювати, часто знаходиться у відрядженнях, щоб забезпечити потреби сім`ї, відповідач, в свою чергу, не працює та ніколи не працювала, належним чином свої батьківські обов`язки не виконує, мало приділяє уваги дітям, їх розвитку та піклуванню, веде листування у соціальних мережах з іншими чоловіками, має халатне відношення до інтересів і потреб їх дітей, постійно відсутня вдома. Вказує, що з 2017 року їх дитина перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога з діагнозом ожиріння І-ІІ ступеню, має цукровий діабет ІІ типу, потребує багато уваги та батьківського піклування, яке з боку своєї матері отримати неможливо. Також, з часу купівлі квартири АДРЕСА_7 по теперішній час ним особисто сплачуються всі комунальні послуги, проводились всі поточні ремонти. 

28.05.2019 року ОСОБА_2 подала до суду уточнену зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ майна, в якій просить: визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 3 право особистої приватної власності на 1/4 частину земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,0048 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014, за кожним; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_7 , за кожним; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими побудовами та земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, що розташовані за адресою: с. Білики Кобеляцького району Полтавської області, за кожним; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 , за кожним; визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право особистої приватної власності на 1/2 частини нежитлового приміщення 2-го поверху №2 в житловому будинку літ. А-9, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , за кожним; визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на автомобіль марки «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. НОМЕР_1 ; стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. НОМЕР_1 , а саме, у розмірі 110 443,50 грн.; стягнути з ОСОБА_1 понесені нею судові витрати (т.1 а.с. 237-244).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - задоволено частково. Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що належить на праві спільної сумісної власності, та визнання права власності на майно - задоволено частково.
Визнано за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на: 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м.; на 1/2 частину нежитлового приміщення 2-го поверху №2, площею 1,4 кв.м., в житловому будинку літ. «А-9», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; на 1/2 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 ; на 1/2 частину житлового будинку з господарськими побудовами, загальною площею 59, 8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м. та на 1/2 частину приватизованої земельної ділянки, загальною площею 0,0949 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; на 1/4 частину земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014; на 1/2 частину гаражу № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7»; на автомобіль марки «SUZUKI GRAND Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_1 . У задоволенні інших позовних вимог - відмовлено.

Визнано за ОСОБА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя, право власності на: 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м.; на 1/2 частину нежитлового приміщення 2-го поверху №2, площею 1,4 кв.м., в житловому будинку літ. «А-9», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 ; на 1/2 частину трьохкімнатної квартири АДРЕСА_4 ; на 1/2 частину житлового будинку з господарськими побудовами, загальною площею 59, 8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м. та на 1/2 частину приватизованої земельної ділянки, загальною площею 0,0949 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 ; на 1/4 частину земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014; на 1/2 частину гаражу № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7».
Стягнута з ОСОБА_1 користь ОСОБА_2 грошова компенсація вартості 1/2 частини автомобіля марки «SUZUKI GRAND Vitara», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у розмірі 85 309 грн. 
У задоволенні решти зустрічних позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн.
Понесені ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 000 грн. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірне майно, яке є предметом спору, набуте сторонами у період перебування у шлюбі в інтересах сім`ї, є спільною сумісною власністю подружжя, а той факт, що значна частина цього майна зареєстрована за позивачем та відповідач не мала самостійного доходу, не позбавляє відповідача права на частку у цьому майні. Обов`язок довести ті обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного із подружжя, покладено на останнього. Позивачем право його особистої власності на спірне майно не доведено. Виходячи з презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд розподілив спільне майно, яке є предметом спору, в рівних частках.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог у повному обсязі, у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 13 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог та здійснив поділ гаражу № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», відносно якого ОСОБА_2 не було заявлено позовних вимог. Вказує, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що перелічене в позовних заявах майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке набуте у шлюбі, оскільки судом не враховано ту обставину, що єдиним джерелом фінансування сім`ї за весь час перебування у шлюбі були кошти, отримані ним за місцем роботи та від використання/розпорядженням його власним майном. Також вказує на те, що ОСОБА_2 за весь час перебування у шлюбі не працювала, доходу не отримувала, про матеріальне забезпечення сім`ї не дбала. Зазначає, що суд безпідставно не взяв до уваги, що відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих хоча б на часткове утримання майна, не вживала, утримання майна здійснювалося ОСОБА_1 . Також вказує, що право власності на Ѕ частку земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014 за її набувачем не зареєстровано з незалежних від набувача причин, що виключає можливість здійснення поділу такого майна. При розгляді справи суд першої інстанції звернув на цю обставину увагу, але все ж таки здійснив його поділ.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 16.04.2021 року у даній справі відкрито апеляційне провадження (т.2 а.с. 141). 

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 20.04.2021 року дана справа призначена до апеляційного розгляду на 15.07.2021 року о14-40 год., з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 144).

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Харківського апеляційного суду 21.05.2021 року, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін (т.2 а.с. 155-160). 

Розпорядженням голови Верховного Суду № 14/0/9-22 від 25.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Сумської, Харківської області), відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням неможливості судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено територіальну підсудність справ Харківського апеляційного суду на Полтавський апеляційний суд.

З 02.08.2022 року дана цивільна справа перебуває у провадженні Полтавського апеляційного суду (т.2 а.с. 188).

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 08.08.2022 року справа призначена до розгляду на 16.01.2023 року на 10-40 год., з повідомленням учасників справи (т.2 а.с. 189).

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з`явилися, 12.01.2023 року від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Гави Н.О. та 16.01.2023 року від позивача ОСОБА_1 до Полтавського апеляційного суду надійшли заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. 

Згідно матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 20.09.2003 року зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (т.1 а.с. 18).

Від шлюбу сторони мають двох спільних неповнолітніх дітей - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (т.1 а.с. 19, 20).

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 30.11.2017 року у справі №643/11499/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірваний (т.1 а.с. 142).

За період шлюбу сторін придбано наступне майно:
- 17.01.2004 року - трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 за договором пайової участі в будівництві житлового будинку від 17.01.2004 року, право власності на яку згідно свідоцтва по право власності на нерухоме майно від 26.07.2006 року зареєстровано за ОСОБА_1 (т.1 а.с. 34-39);

- 19.05.2006 року - 1/2 частину земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014, за договором купівлі-продажу частини земельної ділянки від 19.05.2006 року, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 (т.1 а.с. 51-52).

- 16.02.2007 року - автомобіль марки «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. НОМЕР_6 , за договором №НВ-00013 від 16.02.2017 року, право власності за яким зареєстровано за ОСОБА_1 (т.1 а.с. 46-49);

- 09.11.2007 року - житловий будинок з господарськими побудовами, загальною площею 59,8 кв.м., житловою площею 35,2 кв.м. та приватизовану земельну ділянку, загальною площею 0,0949 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташовані за адресою: с. Білики Кобеляцького району Полтавської області за договором купівлі-продажу від 09.11.2007 року, право власності на які зареєстровано за ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 40-45);

- 20.09.2010 року - гараж № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 22,90 кв.м., згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.09.2010 року, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 (т.1 а.с. 50);

- 08.07.2014 року - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 48,6 кв.м., за договором купівлі-продажу квартири від 08.07.2014 року, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_1 (т.1 а.с. 26-27);

- 21.01.2015 року - нежитлове приміщення 2-го поверху №2, площею 1,4 кв.м., в житловому будинку літ. «А-9», що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 за договором купівлі-продажу нежитлового приміщення від 21.01.2015 року, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_1 (т.1 а.с. 28-33). 

Свідок ОСОБА_6 суду першої інстанції показала, що вона з 2008 року проживала з відповідачем в одному будинку, знає її чоловіка, який працював на Півночі по декілька місяців. У відповідача з позивачем були напружені стосунки, позивач підозрював дружину в подружній зраді, відносився до дружини з неповагою, вимагав звітувати її за кожну витрачену копійку. Відповідач гарна господиня, в неї охайні діти. Квартиру старшому сину від попереднього шлюбу відповідач придбала за гроші, які їй надіслала мати. Автомобіль «SUZUKI GRAND Vitara» позивач забрав у відповідача у 2017 році. 

          Відповідно до ч.1-3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як встановлено судом першої інстанції, що не заперечується учасниками справи, підтверджується матеріалами справи, показами свідка, позивач у період шлюбу з відповідачем був офіційно працевлаштований, працював на Півночі, одержував постійний, регулярний дохід та був єдиним із подружжя, хто отримував дохід.

Згідно копії трудової книжки ОСОБА_1 з 01.01.2002 року по 28.12.2016 рік був офіційно працевлаштований (т.1 а.с. 21-22).

Відповідач, в свою чергу, як встановлено судом першої інстанції, не була працевлаштована, не працювала, проте, займалася вихованням і доглядом їх спільних з позивачем дітей, домашнім господарством, що у розумінні ст. 60 СК України є поважною причиною відсутності у відповідача самостійного заробітку (доходу).

Доводи позивача про те, що відповідач нехтує своїми материнськими обов`язками, мало приділяє уваги дітям, їх розвитку та піклуванню, має халатне відношення до інтересів і потреб їх дітей, не доведені та спростовуються показами свідка ОСОБА_6 та наданими стороною відповідача наступними письмовими доказами.

Згідно повідомлення ХОГО «Тенісний клуб «Спорт і Корт» ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відвідував спортивну секцію з жовтня 2014 року по лютий 2017 року, на заняття спортивної секції його супроводжувала його мати ОСОБА_2 , яка також і цікавилась його досягненнями (т.2 а.с. 29).

Згідно повідомлення КПСМНЗ «Харківська хореографічна школа» ОСОБА_5 навчався в підготовчих групах закладу та з 01.09.2014 року по 30.06.2016 року навчався у школі, на заняття його супроводжувала мати ОСОБА_2 , яка постійно цікавилася успіхами сина у навчанні, відвідувала відкриті заняття та виступи. Батько ОСОБА_1 жодного разу не приводив сина до школи та не відвідував відкритих занять та виступів (т.2 а.с.31). 

Згідно інформації з Харківської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 17 ХМР ХОР ОСОБА_5 відвідує гурток спортивно-бального танцю з 01.09.2016 року, на заняття та змагання дитину супроводжує мати, цікавляться його досягненнями обоє батьків. Батько дитини ОСОБА_1 з 01.09.2015 року не відвідував батьківські збори та інші шкільні заходи, мати дитини ОСОБА_2 відвідувала всі батьківські збори, цікавилася шкільним життям сина. ОСОБА_1 почав цікавитися навчанням та шкільним життям житини з вересня 2017 року (т.2 а.с. 32,33). 

Сторона позивача також не надала належних достовірних і достатніх доказів на підтвердження доводів, що за кошти з оренди належної позивачу на праві власності квартири та з продажу у 2009 році цієї квартири, які є його власними коштами і не є спільною власністю подружжя, ним було придбано спірне майно.

Як встановлено судом першої інстанції, що підтверджується письмовими доказами, позивачу ОСОБА_1 дійсно належала на праві власності на підставі договору від 28.04.2001 року трикімнатна квартира площею 67,40 кв.м., житловою площею 38,60 кв.м., за адресою: АДРЕСА_6 т.1 а.с. 56-57).

З 14.06.2001 року по січень 2009 року ОСОБА_1 здавав в оренду зазначену вище квартиру, що підтверджується договором оренди, укладеним 14.06.2001 року між ОСОБА_1 та ТОВ Будівельно-монтажне управління № 520», та листом ТОВ Будівельно-монтажне управління № 520» від 20.11.2008 року, орендна плата визначена сторонами у розмірі еквівалентному 1000,00 доларів США (т.1 а.с. 59,60).

27.01.2009 року за договором купівлі-продажу квартири ОСОБА_1 відчужив квартиру за адресою: АДРЕСА_6 за 500 000,00 рублів РФ (т.1 а.с. 61).

Проте, достовірних і достатніх доказів на підтвердження того, що саме з вказаних грошових коштів відповідач придбав спірне майно та яке саме, суду не надано, навпаки, надані стороною позивача докази свідчать про відкриття позивачем в АТ «Альфа-Банк» на своє ім`я депозитних вкладів, зокрема у 2009 році вклади у доларах США на загальну суму – 27 088,00 доларів США; вклади у Євро на загальну суму 5 519,00 євро; вклади у національній валюті гривні на загальну суму 6 000,00 грн.

Згідно наданих позивачем копій довідок станом на 06.05.2019року за укладеними з АТ «Альфа-Банк» договорам, ОСОБА_1 з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму – 27 088,00 доларів США (код 840); вклади у Євро на загальну суму 5 519,00 євро (код 978); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 6 000,00 грн. (код 980). З 01.01.2010 року по 31.12.2010року ОСОБА_1 відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму – 6 900,00 доларів США (код 840); вклади у Євро на загальну суму 4 194,00 євро (код 978); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 1000,00 грн. (код 980). З 01.01.2011 року по 31.12.2011 року ОСОБА_1 відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму – 83 300,00 доларів США (код 840); вклади у Євро на загальну суму 2 694,00 євро (код 978). З 01.01.2012 року по 31.12.2012 року ОСОБА_1 відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму – 150 000,00 доларів США (код 840); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 550 000,00 грн. (код 980). З 01.01.2013 року по 31.12.2013 року ОСОБА_1 відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму – 61 700,00 доларів США (код 840); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 290 000,00 грн. (код 980). З 01.01.2014 року по 31.12.2014 року ОСОБА_1 відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму – 43 250,00 доларів США (код 840); вклади у Євро на загальну суму 500,00 євро (код 978); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 459 000,00,00 грн. (код 980). З 01.01.2015 року по 31.12.2015 року ОСОБА_1 відкрив в АТ «Альфа-Банк» декілька депозитних рахунків, з яких вклади у доларах США на загальну суму – 2 700,00 доларів США (код 840); вклади у національній валюті гривні на загальну суму 41 000,00 грн. (код 980) (т.1 а.с. 228-232).

Отже, доводи позивача в цій частині суд першої інстанції визнав недоведеними.

Також, доводи позивача про те, що він повністю утримував сина дружини від першого шлюбу ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в період шлюбу з відповідачем була придбана квартира по АДРЕСА_8 , яка подарована сину дружини від першого шлюбу, ґрунтуються лише на поясненнях позивача та не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, на підтвердження цих обставин суду не надано належних, достовірних та достатніх доказів. 

Сторони не досягли домовленості щодо поділу майна, шлюбний договір між ними не укладався.

Підстави для відступлення від засади рівності часток подружжя на підставі ч.ч. 2,3 ст. 70 СК України відсутні.

Як встановлено судомпершої інстанції, автомобіль марки «SUZUKI GRAND Vitara», р.н. НОМЕР_1 до розірвання шлюбних відносин використовувався відповідачем, а з 2017 року позивач забрав вказаний автомобіль у своє користування.

Даний факт також підтверджується наданими позивачем доказами, що у січні 2018 року він поніс витрати по обслуговуванню автомобіля (т.1 а.с. 156).

Встановлено, що позивач вказав про своє волевиявлення про визнання за ним права власності на спірний автомобіль в цілому, відповідно до змісту його позовних вимог, а відповідач надала свою згоду на отримання грошової компенсації для застосування положень ч. 4, 5 ст. 71 СК України. Позивач своєї згоди на виплату грошової компенсації не надав, відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не вніс.

        Проте відсутність саме цієї умови тобто ефективного механізму охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, а саме внесення суми на депозит суду, може бути компенсовано відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» в порядку виконання судового рішення.

За системним тлумаченням частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України згоду на отримання компенсації за частину майна при його поділі повинен надати той з подружжя, на чию користь така компенсація присуджується, оскільки іншому з подружжя присуджується майно. Вимога одного з подружжя (позивача) про стягнення з іншого з подружжя (відповідача) грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, не породжує обов`язку такого відповідача попередньо вносити відповідну грошову суму на депозитний рахунок суду.

Разом з тим, з розміром грошової компенсації, яку відповідач просить стягнути з позивача на свою користь, не можна погодитись.

Пред`являючи вимогу про стягнення грошової компенсації у розмірі 1/2 частини вартості автомобіля у сумі 110443,50 грн., відповідач посилається на інформаційно-консультаційну довідку про вірогідну вартість колісного транспортного засобу від 11.12.2017року ТБ «Євромаркет», згідно якої ринкова вартість автомобіля марки «SUZUKI GRAND Vitara», легковий універсал-В, 2006 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 13.03.2007 р., НОМЕР_1 становить 220 887,00 грн., дата оцінки - 11.12.2017року т.1 а.с. 100).

Разом з тим, така вартість транспортного засобу є вірогідною, як і зазначено у цій довідці.

Для з`ясування дійсної ринкової вартості на час розгляду справи спірного автомобіля марки «SUZUKI GRAND Vitara», легковий універсал-В, 2006 р.в., необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. 

Сторонами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 103 ЦПК України не наданий відповідний висновок експерта із цього питання, клопотань щодо призначення у справі судової товарознавчої експертизи від сторін не находило.

Відповідно до договору № НВ-00013 від 16.02.2007 року, укладеного між ЗАТ «АККО-ІНВЕСТ» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець), вартість автомобіля марки «SUZUKI GRAND Vitara» становить 170 618,00 грн.

Таким чином, 1/2 частина від вартості зазначеного автомобіля становить 85 309,00 грн., яка і підлягає стягненню з позивача на користь відповідача в порядку грошової компенсації. 

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного спору є поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно п.3. ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно ч.1,2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
        Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне та обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Як правильно встеновлено судом першої інстанції, майно сторін, яке є предметом даного спору, придбано ними у період шлюбу в інтересах сім`ї та є спільною сумісною власністю подружжя, при цьому, позивачем не доведено, що спірне майно придбане ним саме за його особисті кошти та воно є його особистою приватною власністю. Позивачем також не доведено, що відповідач не дбала про забезпечення сім`ї, ухилялася від участі в утриманні дітей. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам ст. 13 ЦПК України вийшов за межі позовних вимог та здійснив поділ гаражу № НОМЕР_2 , що розташований на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», відносно якого ОСОБА_2 не було заявлено позовних вимог, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки відповідач ОСОБА_2 не подавала заяву про відмову від позовної вимоги про поділ вказаного гаража № НОМЕР_2 . Крім цього, у зустрічній позовній заяві від 12.12.2017 року вона посилалася на те, що цей гараж придбаний у шлюбі та є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому її частка у ньому складає Ѕ , заявила вимоги його про поділ по Ѕ частині за кожним із сторін (т.1 а.с. 82). В уточненій зустрічній позовній заяві від 28.05.2019 року відповідач вказувала, що під час шлюбу було побудовано гараж № НОМЕР_2 , на який видано свідоцтво про право власності на ім`я ОСОБА_1 20.09.2010 року, гараж використовувався для зберігання автомобіля марки «SUZUKI GRAND Vitara», легковий універсал-В, 2006 р.в., свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_7 від 13.03.2007 р., НОМЕР_1 (т.1 а.с. 237-238). Не зазначення гаражу № НОМЕР_2 у прохальній частині уточненого зустрічного позову є опискою, тому з метою уникнення формалізму, колегія суддів вважає, що відповідачем була пред`явлена вимога про поділ гаражу № НОМЕР_2 , ця вимога була предметомрозгляду у суді першої інстанції, сторони не заявляли застережень в цій частині, тому колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правомірно ухвалив рішення щодо його поділу між сторонами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов хибного висновку про те, що перелічене в позовних заявах майно є спільною сумісною власністю подружжя, яке набуте у шлюбі, оскільки судом не враховано ту обставину, що єдиним джерелом фінансування сім`ї за весь час перебування у шлюбі були кошти, отримані ним за місцем роботи та від використання/розпорядженням його власним майном, шо ОСОБА_2 за весь час перебування у шлюбі не працювала, доходу не отримувала, про матеріальне забезпечення сім`ї не дбала, то ці доводи не впливають на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, оскільки відповідач як мати трьох дітей (від першого шлюбу відповідач має сина ІНФОРМАЦІЯ_1 ) дбала про їх виховання та розвиток, що підтверджується зібраними доказами у справі, діти мають гарні оцінки з навчання, додатково за участі матері відвідували дитячі заклади за інтересами та уподобаннями, відповідач забезпечувала дітей належним харчування та доглядом, тому колегія суддів приходить до висновку про те, що у даному випадку підлягає застосуванню норма ч. 2 ст. 60 СК України, яка передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно не взяв до уваги, що відповідно до вимог ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, що ОСОБА_2 жодних дій, спрямованих хоча б на часткове утримання майна, не вживала, утримання майна здійснювалося ОСОБА_1 , то ці доводи не є підставою для скасування законного та обгрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки норми СК чи ЦК України не передбачають виникнення права особистої приватної права на це майно.

Доводи апеляційної скарги про те, що право власності на Ѕ частку земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014 за її набувачем не зареєстровано з незалежних від набувача причин, що виключає можливість здійснення поділу такого майна, що при розгляді справи суд першої інстанції звернув на цю обставину увагу, але все ж таки здійснив його поділ, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки, як вбачається з нотаріального посвідченого договору купівлі-продажу від 19.05.2006 року, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_7 Ѕ частину земельної ділянки № НОМЕР_3 , що розташована на території Циркуновської сільської ради Харківського району Харківської області, АГК «Атлант-7», загальною площею 0,008 га, для будівництва індивідуального гаража, кадастровий номер 6325185000:03:021:0014. Договір зареєстровано в реєстрі за №1055 (т.1 а.с. 51). Згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 19.05.2006 року цей договір купівлі-продажу значиться під №1314991 (т.1 а.с. 52). Невнесення цього правочину у Державний реєстр об`єктів нерухомого майна не є підставою для відмови у вимозі про поділ Ѕ частини цієї земельної ділянки та може бути усунено у законодавчо визначений спосіб згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 

       Інші доводи апеляційної скарги також не заслуговують на увагу та не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки усім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства України, з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, апеляційний суд у складі колегії суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

          Рішення  Московського районного суду м. Харкова від 18 січня 2021 року - залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня її прийняття безпосередньо до суду касаційної інстанції, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 

Повний текст постанови складено 16 січня 2023 року.

СУДДІ:                А. І. Дорош                 О. А. Лобов В. М. Триголов