ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

09 січня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/6950/21
Головуючий у першій інстанції – Карапута Л. В.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/11/23

Суд у складі:
головуючого - судді Євстафіїва О.К.,
суддів: Онищенко О.І., Скрипки А.А.,
за участю секретаря Зеляк Ю.Г.,

позивач: Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 ,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2021 року, час і дата складання повного його тексту – 13.10.2021, місце ухвалення: м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2021 р. Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» (далі за текстом – АТ «Облтеплокомуненерго») звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_1 і ОСОБА_3 , в якому просило стягти з них заборгованість з оплати за послуг з централізованого опалення у сумі 27418 грн 61 коп. - за період з 01.07.2015 по 30.09.2017 і у сумі 10237 грн 62 коп. - за період з 01.02.2020 по 30.04.2021 та заборгованість з оплати послуг з централізованого постачання гарячої води в сумі 16262 грн 24 коп. за період з 01.02.2020 по 30.04.2021, а також відшкодувати судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що внаслідок несплати відповідачами плати за спожиті послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання до квартири АДРЕСА_1 у відповідачів перед позивачем утворилась вищевказана заборгованість. 16.04.2018 Деснянський районний суд м. Чернігова видав наказ у справі № 750/3098/18 про стягнення з відповідачів заборгованості з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води за період з 01.07.2015 по 30.09.2017 в розмірі 27418 грн 61 коп., втрат від інфляції і 3% річних, який за заявою ОСОБА_2 скасовано ухвалою цього ж суду від 22.04.2021 у тій же справі.
Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Ухвалюючи його, суд виходив з того, що позовні вимоги є доведеними.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати вказане рішення в частині задоволених позовних вимог до неї та ухвалити рішення, яким відмовити у задоволенні цих вимог. Доводи скарги зводяться до того, що: 
- суд проігнорував, що з початку 2013 р. по цей час ОСОБА_4 проживає в с. Ковчин Куликівського р-ну, а тому вона не могла користуватися послугами АТ «Облтеплокомуненерго» протягом спірних періодів;
- позивач жодного разу не повідомляв ОСОБА_2 про наявність заборгованості, про яку йдеться.
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Облтеплокомуненерго» – адвокат Іванов В.В. просить її відхилити.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.
У справі встановлено таке.
Право власності на квартиру АДРЕСА_1 згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 279243175 від 12.10.2021 (арк. 68), а також згідно з інформаційною довідкою ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 02.02.2022 № 1981 (арк. 107), не зареєстровано.
ОСОБА_1 зареєстрований у вказаній квартирі з 26.01.2005 як наймач. Також у цій квартирі зареєстрована ОСОБА_1 (дружина наймача) з 04.04.2009; ОСОБА_2 була зареєстрована у ній з 11.03.2009 по 10.05.2021 як піднаймач, а з 11.05.2021 остання зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Ці обставини підтверджено копією довідки Комунального підприємства «Деснянське» Чернігівської міської ради від 23.06.2021 № 265/ф (арк. 7), довідкою Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 11.05.2021 № 7410 (арк. 46) та довідкою цього ж Управління від 31.01.2022 № 872 (арк. 108) відповідного змісту.
У довідці АТ «Облтеплокомуненерго» від 26.03.2019 № 652 зазначено тарифи на послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води для населення (її копія на арк. 12).
Надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання в будинку АДРЕСА_3 протягом спірних періодів здійснювалося АТ «Облтеплокомуненерго», у зв`язку з чим відповідачі є споживачами цих послуг за абонентським рахунком № НОМЕР_1 , що жодним з учасників справи не заперечується і, крім того, підтверджено розрахунками спірної заборгованості, про які йтиметься нижче і в яких мається посилання на вказаний рахунок. 
Згідно з виконаними АТ «Облтеплокомуненерго» розрахунками боргу, що є об`єктом судового розгляду, ОСОБА_1 , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 за період з 01.07.2015 по 30.09.2017 мають заборгованість за надані послуги з централізованого теплопостачання в сумі 27418 грн 61 коп. (арк. 9) і за період з 01.02.2020 по 30.04.2021 в сумі 10237 грн 62 коп., а разом 26499 грн 86 коп. (арк. 10), та за послуги з централізованого постачання гарячої води за період з 01.02.2020 по 30.04.2021 в сумі 16262 грн 24 коп. (арк. 11).
На підтвердження оплати АТ «Облтеплокомуненерго» спірної заборгованості за спожиті послуги відповідачами будь-яких доказів не надано.
Даних про укладення сторонами договору про надання послуг з централізованого теплопостачання й постачання гарячої води у справі відсутні. У справі також відсутні дані про те, що з ОСОБА_5 укладався договір піднайму.
Згідно з копією довідки Куликівської селищної ради Куликівського району Чернігівської області від 10.09.2021 № 562, ОСОБА_3 проживає без реєстрації в АДРЕСА_4 , з 2013 р. і по час видачі довідки (арк. 48).
У справі відсутні докази, що відповідачі звертався до позивача з письмовою заявою та офіційним документом про те, що ОСОБА_3 з 2013 р. не проживає у кв. АДРЕСА_1 .
Аналіз наявних у справі доказів та норм права, що регулюють спірні правовідносини, доводить суд таких висновків.
Спірні правовідносини між сторонами тривали з 01.07.2015 по 30.04.2021.
Статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
До 30.04.2019 був чинним Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004, пункт 5 ч. 3 ст. 20 якого приписував, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
З 01.05.2019 введено в дію Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017, згідно з ч. 1 ст. 6 якого учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є зокрема споживачі (індивідуальні та колективні) та виконавці комунальних послуг; споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами укладених договорів (ч. 1 ст. 7 цього Закону). Цьому праву кореспондує визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором; споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору; дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. ч. 1, 3 ст. 9 цього ж Закону, ч. 2 ст. 68 ЖК України).
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 згаданого Закону № 2189-VIII, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.
Пунктом 20 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 з наступними змінами, які були чинні протягом всього періоду тривання спірних правовідносин і до 02.02.2022, передбачалося, що плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання. 
В підпункті 1 п. 29 згаданих Правил та пункті 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII зазначено, що споживач має право на несплату вартості житлово-комунальних послуг за період тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання). Одночасно підпунктом 14 п. 32 Правил встановлено обов`язок виконавця послуг зменшувати розмір плати за послуги у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі його письмової заяви та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).
Верховний Суд у постановах від 01.10.2018 у справі № 642/6039/16-ц та від 07.02.2019 у справі № 205/1411/16-ц орієнтує суди нижчих ланок на те, що звільнення споживача від сплати за послуги у зв`язку з тимчасовою відсутністю можливе лише у разі його звернення до надавача послуг із відповідною заявою та офіційним документом, який свідчить про непроживання у квартирі.
Отож у справі на підставі належних, допустимих і достатніх доказів встановлено, що протягом спірних періодів відповідачі отримували надані АТ «Облтеплокомуненрго» послуги з централізованого опалення й постачання гарячої води, однак не оплачували їх в повному обсязі, та що АТ «Облтеплокомуненрго» не було повідомлено про зміну ОСОБА_2 місця проживання.
Правильність розрахунків спірної заборгованості, виконаних АТ «Облтеплокомуненерго», ОСОБА_2 не заперечує.
Твердження останньої про те, що АТ «Облтеплокомуненерго» не повідомило її про наявність заборгованості, судом відхиляється, оскільки з наявних у справі доказів випливає, що товариство не мало відомостей про її фактичне місце проживання.
Тож рішення суду І інстанції в оскаржуваній ОСОБА_2 частині підлягає залишенню без змін.
Апеляційний суд вирішує справу і на наданих суду І інстанції доказах, і на наданих апеляційному суду доказах, так як всі вони мають неабияке значення для справи і без їх врахування повнота перевірки доводів та заперечень учасників справи є неможливою.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення, а Деснянського районного суду м. Чернігова від 13 жовтня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий:                                 Судді: