Справа № 446/55/22                                Головуючий у 1 інстанції: Котормус Т.І. 
Провадження № 22-ц/811/1651/22                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

30 грудня 2022 року м.Львів         
Справа № 446/55/22
   Провадження № 22ц/811/1651/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого -   Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О. 
розглянув справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ПЗУ Україна» на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області, ухвалене у м.Кам`янка-Бузька 6 червня 2022 року у складі судді Котормуса Т.І., у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна» про стягнення невиплаченого страхового відшкодування, -
встановив:
       12 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 9 серпня 2021 року у с.Прибужани сталася ДТП за участі автомобіля «Мерседес Бенц Е220», державний реєстраційний номер. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та велосипедиста ОСОБА_3 , який від отриманих травм помер. Будучи членом сім`ї покійного, позивач звернувся до страхової компанії, де була застрахована цивільна відповідальність водія автомобіля, з метою отримання відшкодування, проте йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю вини водія застрахованого транспортного засобу. Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до суду.        
       Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 6 червня 2022 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_1 72 000 відшкодування моральної шкоди та 8 390 грн. як відшкодування витрат на поховання. Вирішено питання судових витрат. 
       Рішення суду оскаржує ПрАТ СК «ПЗУ Україна». В апеляційній скарзі посилається на те, що обставини справи встановлені неповно, висновки не відповідають фактичним обставинам, які склалися у вказаній справі, що призвело до неправильного застосування норм матеріального права. Звертає увагу, що непереборною силою в даному випадку є відсутність у водія автомобіля «MERCEDES» ОСОБА_2 технічної можливості уникнути ДТП, оскільки зіткнення керованого ним автомобіля з велосипедистом не залежало від нього, при усій обачливості його дій та/або поведінки. Останній не міг передбачати таку подію або передбачив проте не міг її відвернути. Просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позову. 
       4 серпня 2022 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала відзив на апеляційну скаргу, у якому вказує, що відповідачем не доведено, що ДТП трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за встановлених обставин не виключається. Просить залишити рішення без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
       Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не проводиться.
       Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

       Датою ухвалення рішення, прийнятого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
       Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення.
Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства. 

       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.        
       Встановлено, що 9 серпня 2021 року близько 14год. 30 хв. Біля будинку № 54 на вулиці Миру у с. Прибужани Львівського району Львівської області відбулося ДТП за участі автомобіля «Мерседес Бенц Е220», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та велосипеда під керуванням ОСОБА_3 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці пригоди. Вказане доводиться витягом з ЄРДР у кримінальному провадженні №12021140000000745 та не заперечується сторонами.
       Відповідно до свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а згідно довідки про причину його смерті, такою є множинні тілесні ушкодження при зіткненні з автомобілем.
       Відповідно до постанови слідчого СУ ГУ НП у Львівській області від 30 вересня 2021 року кримінальне провадження №12021140000000745 від 9 серпня 2021 року за ознаками ч. 2 ст. 286 КК України закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. Вказана постанова слідчого мотивована тим, що згідно висновків експертиз, причиною настання ДТП була суперечність дій велосипедиста ОСОБА_3 . Правилам дорожнього руху, а водій ОСОБА_2 був позбавлений можливості уникнути зіткнення.
       Згідно полісу №204313393 цивільна відповідальність, пов`язана з експлуатацією транспортного засобу «Мерседес Бенц Е220», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , була застрахована у ПАТ СК «ПЗУ Україна». Термін дії полісу з 6 червня 2021 року по 5 травня 2022 року.
       Позивач ОСОБА_1 є сином покійного ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про його народження від 18 червня 1988 року.
       Відповідно до товарних чеків від 8 серпня 2021 року та 9 серпня 2021 року позивач поніс витрати на поховання батька у загальній сумі 8 390 грн. 
       8 вересня 2021 року представник позивача звернувся до ПАТ СК «ПЗУ Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування у сумі 8 390 грн. витрат на поховання та 72 000 грн. моральної шкоди.
       У відповідь на таку заяву, листом від 13 грудня 2021 року ПАТ СК «ПЗУ Україна» повідомило, що оскільки кримінальне провадження відносно водія ОСОБА_2 закрито за відсутністю у його діях складу кримінального правопорушення, то відсутні підстави для виплати страхового відшкодування.
       Згідно ч.ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
       Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
       Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
       Статтею 1201 ЦК України визначено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати.
       Відповідно до статей 979, 999 ЦК України за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання страхового випадку виплатити страхувальникові або іншій особі страхову суму. Законом може бути встановлений обов`язок особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).
       Статтею 1194 цього Кодексу визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у разі недостатності страхової виплати.
       Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
       Згідно зі ст. 27.3. цього Закону, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
       Статтею 27.4. зазначеного Закону передбачено, що страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.
       Відповідно до п.4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 1 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
       Є встановленим, що смерть велосипедиста ОСОБА_3 настала внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки - автомобіля «Мерседес Бенц Е220», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , а тому між шкодою, яка завдана позивачу та дією джерела підвищеної небезпеки є причинно-наслідковий зв`язок.
       Колегія суддів не бере до уваги посилання в апеляційній скарзі про те, що непереборною силою в даному випадку є відсутність у водія автомобіля «MERCEDES» ОСОБА_2 технічної можливості уникнути ДТП, виходячи із наступного. 
       Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки, так і ті, що завдали шкоди внаслідок необережності.
       Відповідно до пункту 1 частини першої статті 265 ЦК України непереборною силою визнається надзвичайна або невідворотна за таких умов подія.
       Непереборна сила - це подія, об`єктивно невідворотна за певних умов не тільки для цього заподіювача шкоди, а й для інших осіб при досягненому рівні розвитку науки і техніки; надзвичайна подія, яка не може бути передбачена заподіювачем шкоди; завжди зовнішня подія по відношенню до діяльності заподіювана шкоди.
       Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція винуватості заподіювана шкоди.
       Відповідачем не доведено, що дорожньо-транспортна пригода трапилась внаслідок умислу потерпілого або непереборної сили, а тому відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки за встановлених судом обставин не виключається.
       Колегія суддів звертає увагу, що докази про наявність непереборної сили чи умислу потерпілого на момент дорожньо-транспортної пригоди відсутні.
         У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.
       Вищенаведене відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.
       З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги є підставними, оскільки особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПАТ СК «ПЗУ Україна», повинна нести відповідальність за шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності її вини, а відтак, обґрунтовано стягнув з відповідача 72 000 грн. страхового відшкодування моральної шкоди та 8 390 грн. відшкодування витрат на поховання.

       З висновками суду, які відповідають встановленим обставинам справи, належить погодитися, оскільки судом правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Підстави для скасування рішення суду відсутні.

       Керуючись: ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія» «ПЗУ Україна» залишити без задоволення.

   Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 6 червня 2022 року залишити без змін. 

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2022 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк