Справа № 457/271/22                        Головуючий у 1 інстанції: Василюк Т.В. 
Провадження № 22-ц/811/2549/22                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

16 березня 2023 року м.Львів

Справа № 457/271/22
   Провадження № 22ц/811/2549/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого -   Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
з участю:  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 

розглянув справу за апеляційними скаргами  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області, ухвалене у м. Трускавці 9 вересня 2022 року у складі судді Василюк Т.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

встановив:

10 травня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 5 липня 2018 року неподалік магазину «Ласощі з Трускавця» на вулиці Стебницькій, 11 у м. Трускавці Львівської області відповідач спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді синця на нижній щелепі зліва; саден на нижній щелепі зліва, в лівій потилично-тім`яній ділянці, на лівому ліктьовому суглобі, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 316 в 21 серпня 2018 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, забійно-рваної рани рота зліва, закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, які згідно цього висновку судово-медичної експертизи відносять до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я; гострого травматичного періодонтиту 42, 41, 23 зуба з адентією 41, 42, 31, 32 зуба яке згідно вказаного вище медичного висновку судово-медичної експертизи відносяться до середньої тяжкості тілесного ушкодження, що викликало тривалий розлад здоров`я. Згідно висновку експерта № 316 від 19 липня 2018 року виявлені тілесні ушкодження могли виникнути у нього 5 липня 2018 року незадовго до моменту звернення вдо лікувального закладу під дією (удар) твердого (их) тупого (их) предметів, якими могли бути кулаки. Гострий травматичний періодантит 42, 41, 32 зубів, що надалі зумовило їх видалення, знаходиться у прямому причинно - наслідковому зв`язку із вказаною травмою. Крім того, із відомостей приватного підприємства «СТОМАТОЛОГІЧНИЙ ЦЕНТР» вбачається, що пацієнт ОСОБА_1 звернувся в клініку стоматології «Рома» з метою заміщення дефекту зубного ряду нижньої щелепи у фронтальній ділянці внаслідок травми. На прохання пацієнта із комплексного плану стоматологічного лікування виокремлено частину лікування, яка має безпосереднє відношення до відшкодування коштів внаслідок отримано травми та втрати зубів на нижній щелепі, а саме: зняття ортопедичних конструкцій з верхньої і нижньої щелеп та виготовлення тимчасових коронок; профілактичну гігієну порожнини рота; повторне ендодонтичне лікування та ендодонтичну діагностику лікованих зубів; планування імплантації на нижній щелепі; постановку формувачів ясен; видалення зубів. Довготривалу ортопедичну реабілітацію з опорою на зуби та дентальні імпланти незмінними металокерамічними конструкціями на верхній і нижній щелепах. Орієнтована вартість клінічної частини лікування - 165 750 грн.; вартість матеріалів, які будуть необхідні для хірургічного етапу лікування - 32 000 грн.; робота зуботехнічної лабораторії- 40 000 грн. Вартість лікування вказана згідно діючого прейскуранту станом на вересень 2018 року та може змінюватись на момент виконання роботи. Загальний термін лікування складає 10-12 місяців. Позивач поніс витрати, пов`язані із підготовкою до протезування на загальну суму 4 190, 02 грн. Внаслідок того, що позивач отримав тілесні ушкодження і деякий час перебував на амбулаторному лікуванні, у нього виникли проблеми фінансового характеру, пов`язані із недоотриманням систематичного доходу від підприємницької діяльності. Отже реальна сума доходів, яку він за звичайних обставин міг б отримати, якби не факт нанесення тілесних ушкоджень, у період з 5 липня 2018 року по 8 серпня 2018 року становить 132 770 грн. (сума доходу у червні місяці - 112 250, 00 грн. (30 днів) сума доходу у липні місяці - 19 650 грн. (5 днів) сума доходу у серпні місяці - 98 500 грн. (24 дні) 230 400 грн. І на 59 днів 3905 грн., доходу в день, 34 дні - 132 770 гривень. До того ж, під час заподіяння йому відповідачем тілесних ушкоджень, пошкоджений його одяг (джинси, сорочка та взуття). Вартість пошкоджених речей становить 6 600 гривень. При визначенні розміру моральної шкоди він виходить з характеру та обсягу душевних страждань, тяжкості одержаних ушкоджень здоров`я, свого пригніченого психологічного стану та тривалості фізичного болю, що відчував продовжує відчувати до цього часу. Також не мало значимим є те, що він є людиною досить немолодого віку і подібного роду поведінка відповідача відносно нього заводить його в стан глибокої депресії та пригнічення, оскільки за свій чималий життєвий досвід він вперше постраждав у такий спосіб від сторонніх осіб. Через цей інцидент він тривалий час не міг працювати, бути сконцентрованим заробляти кошти та провоодити дозвілля. Постійно переносив фізичний біль та переважну більшість часу витрачав на лікування. Відповідач жодного разу не вибачився перед ним і не запропонував своєї допомоги, хоча б покрити витрати, які він поніс на лікування. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача 32 237, 21 грн. - понесених витрат на лікування, пов`язаних із вартістю ліків та медичних препаратів; 132 770 грн. - упущеної вигоди за час поки ним не здійснювалась підприємницька діяльність; 200 000 грн.- завданої неправомірними діями відповідача моральної шкоди; 157 300 грн. - понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 9 вересня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 32 237, 21 грн. понесених позивачем витрат на лікування, пов`язаних із вартістю ліків та медичних препаратів, 60 000 грн. моральної шкоди та 157 300 грн. витрат на правничу допомогу, всього: 249 537, 21 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 9 вересня 2022 року оскаржили представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Позивач просить рішення суду першої інстанції від 9 вересня 2022 року скасувати в частині відмови у задоволенні витрат на відшкодування упущеної вигоди у розмірі 132 770 грн. та в цій частині постановити нове рішення про задоволення позову. В решті рішення суду залишити без змін. Посилається на доводи позовної заяви.

У апеляційній скарзі ОСОБА_4 посилається на те, що оскаржує рішення в частині задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу, оскільки такі не відповідають дійсним обставинам справи, позивачем не доведено обставини, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; рішення не ґрунтується на засадах верховенства права. Вважає, що судом першої інстанції без належного на те обґрунтування взято до уваги доводи позивача щодо заподіяння моральної шкоди відповідачем, позивачем не надано належних та достатніх доказів, які би підтверджував заподіяння йому моральних страждань, їх характер та тривалість, в чому це проявилось, які наслідки мали для позивача. Також зазначає, що районним судом безпідставно задоволено у повному обсязі заявлений позивачем розмір понесених витрат на правову допомогу, оскільки такий розмір витрат не відповідає принципу співмірності, доцільності та справедливості. Просить скасувати рішення в частині задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди та витрат на правничу допомогу та в цій частині ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. 

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить залишити без задоволення.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову. 

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що вироком Трускавецького міського суду Львівської області від 3 грудня 2021 року, залишеним без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 15 квітня 2022 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців з покладанням обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, зокрема, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Позивачем, на підтвердження вимог про стягнення майнової шкоди в сумі 32 237 грн. надано витяг з медичної карти стаціонарного хворого № 4965, виписки із медичної карти хворого із зазначенням діагнозу, призначеного лікування, станом здоров`я та рекомендацією лікаря щодо подальшого лікування, копію чеків про придбання медичних препаратів згідно призначення лікаря, направлення на медичне обстеження, довідку про призначення ліків.

Судом встановлено, що придбані лікарські препарати призначено лікарем, згідно діагнозу пацієнта та станом його здоров`я, лікування позивача за наглядом лікаря відбувалось виключно з метою покращення стану здоров`я, що погіршилось з вини відповідача.

З урахуванням встановленого, судом першої інстанції вірно стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на лікування у розмірі 32 237 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

До загальних підстав відповідальності, встановлених ст. 1167 ЦК України, для покладення відповідальності на заподіювача моральної (немайнової) шкоди, відповідно, необхідна сукупність чотирьох умов, а саме: наявність шкоди; протиправність дій заподіювача; причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд першої інстанції визначив  розмір моральної  шкодиз урахуванням характеру, глибину моральних страждань, період, протягом якого позивач такі переносив; також, виходячи із засад, розумності, виваженості та справедливості Зокрема, враховано, що позивач тривалий час терпів фізичний біль через ушкодження здоров`я, повинен був прикладати додаткових зусиль для організації свого життя і побуту, відновлення ушкодженого здоров`я в результаті вчиненого відносно нього злочину. Судом враховано характер вчиненого відповідачем кримінального правопорушення, а саме: нанесення тілесних ушкоджень, що у сукупності викликали тривалий розлад здоров`я, порушення звичного способу життя позивача, а також тривалість розгляду справи, який тривав з 2018 року. Крім того, суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. 

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 60 000 грн. буде відповідати характеру та обсягу страждань позивача, яких він зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що сума відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що судом першої інстанції було правильно враховано характер, глибину моральних страждань, період, протягом якого позивач такі переніс, а також необхідність додаткових зусиль для подолання шкідливих насілдків вчиненого відпвідачем злочину.

Згідно із ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Збитки, як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду, яка відрізняється від реальних збитків тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30 вересня 2021 року у справі № 922/3928/20, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: протиправної поведінки особи (боржника); збитків, заподіяних такою особою;) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; вини особи, яка заподіяла збитки, у тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення не настає відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди.

При цьому протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Відповідно до ст. 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Звернення з вимогою про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди покладає на кредитора (позивача) обов`язок також довести, окрім наведеного, реальну можливість отримання визначених ним доходів, тобто, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Позивачу слід довести, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Тобто вимоги про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди мають бути належним чином обґрунтовані, підтверджені конкретними підрахунками і доказами про реальну можливість отримання позивачем відповідних доходів, але не отриманих через винні дії відповідача.

Також позивач повинен довести: факти вжиття ним певних заходів щодо одержання таких доходів. Тобто, доказуючи наявність упущеної вигоди, кредитор має довести факти вжиття певних заходів щодо одержання таких доходів. Якщо неодержання кредитором очікуваних доходів є наслідком недбалої поведінки самого кредитора, така упущена вигода не підлягає відшкодуванню.

Упущена вигода, будучи складовою поняття збитки, на відміну від реальних збитків, фактичну вартість яких можна виявити на основі оцінки прямих майнових втрат, завданих особі, пов`язана з тим реальним приростом, збільшенням її майнової сфери, якого можна було б очікувати за звичайних обставин, якби ці обставини не були порушені неправомірною поведінкою боржника.

Згідно із ч. 3 ст. 623 ЦК України збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення.

Відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди має свою специфіку, обумовлену низкою факторів, що зумовлено, зокрема, особливістю правової природи категорії збитків у вигляді упущеної вигоди, оскільки в момент вчинення правопорушення упущена вигода є лише можливою (майбутньою), а не наявною майновою втратою, а її розмір допустимо встановити лише приблизно, із деякими припущеннями, адже досить складним є визначення розміру тих втрат, які ще не сталися (не наступили фізично), позаяк невідомо, які чинники могли б мати вплив на прибуток.

Суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав обґрунтованих доказів про упущену вигоду внаслідок неправомірних дій відповідача. З висновками суду першої інстанції у цій частині належить погодитися, оскільки такі відповідають встановленим у справі обставинам.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення вимоги про відшкодування витрат на правову допомогу, з огляду на наступне.

Позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 157 300 грн. під час розгляду кримінального провадження, у якому він визнаний потерпілим.

Встановлено, що розмір таких витрат підтверджуються матеріалами кримінального провадження. Виходячи із засад необхідності та співмірності, кількості складених процесуальних документів, затраченого часу та тривалості участі в судових засіданнях, з урахуванням наданих доказів, належить погодитися із визначеним судом розміром витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню в користь позвача.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Також, відповідно до практики ЄСПЛ, зокрема у справі «Гарсіа Руіз проти Іспанії (Garcia Ruiz v. Spain) від 21 січня 1999 року (заява 30544/96), п. 26: «…при відхиленні скарги апеляційний суд може в принципі просто схвалити обґрунтування рішення суду нижчого суду…».

З урахуванням встановленого, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись: ст. 367, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги  ОСОБА_1 та ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 9 вересня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 21 березня 2023 року.

Головуючий______________________Т. І. Приколота

Судді: ________________ Мікуш Ю.Р. ___________________ Р.В. Савуляк