ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/543/23 Справа № 175/2017/21 	  	Головуючий у першій інстанції: Богун О.О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 січня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Свистунової О.В., Єлізаренко І.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2022 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, – 

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 31.08.2015 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3  було укладено оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту №500983344. За умовами цієї угоди сумакредиту складає 11136,75 грн., процентна ставка за користування кредитом становить 15,99 % річних; датою остаточного повернення кредиту є 01.09.2020 року. 14 листопада 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №4-АБ/КІ, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості, в тому числі за договором кредиту №500983344 від 31.08.2015. 26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги, в тому числі в тому числі за договором кредиту №500983344 від 31.08.2015 року. В подальшому 16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги, в тому числі за вказаним вище кредитним договором. Таким чином, ТОВ «Вердикт Капітал» наділено правом грошової вимоги до відповідача за договором кредиту №500983344 від 31.08.2015, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 . Відповідачка свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв`язку із чим станом на 13.05.2021 виникла заборгованість в загальному розмірі 39575,10 грн., з яких: 11136,75 грн. – заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 17161,92 грн. – заборгованість за відсотками; пеня – 8000,00 грн.; 3% річних -1004,14 грн.; втрати від інфляції – 2272,29 грн. Тому позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки вказану заборгованість у загальному розмірі 39575,10 грн. та судові витрати. 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2022 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість за договором №500983344 від 31.08.2015 в загальному розмірі 39575,10 грн., судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн., судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. 
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 
Згідно приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. 
Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги ціну позову в розмірі 39575,10 грн., розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи. 
Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло. 
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення місцевого суду з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позову, виходячи з наступного. 
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 31.08.2015 між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту №500983344, відповідно до якої відповідачка пропонує банку укласти угоду про надання особистого кредиту та надати їй особистий кредит на умовах продукту “рефінансування беззаставних кредитів”, а саме: сума кредиту - 11136,75 грн., процентна ставка за користування кредитом - 15,99 % річних (а.с. 10-11). 
Відповідно до пункту 4 вищезазначеної оферти, датою остаточного повернення кредиту, яку  ОСОБА_3 просить вважати датою припинення нарахування відсотків та комісій, є 01.09.2020 року.
У пункті 5 оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту №500983344 погоджено, що кредит надається для повернення заборгованості за кредитним договором №500983344 від 31.08.2015 року, шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк». 
Днем надання кредиту відповідачка пропонувала вважати день списання кредитних коштів з позичкового рахунку банку з метою їх подальшого зарахування на рахунки, що вказані у пункті 5 цієї оферти (пункт 5.1 оферти №500983344). 
В пункті 11 вказаної вище оферти ОСОБА_3 пропонує банку встановити, що позовна давність за спорами, що випливають з Угоди про надання особистого кредиту, включаючи, але не обмежуючись, відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафів) тощо, становить 50 років. 
За змістом пунктів 14 та 15 оферти №500983344 від 31.08.2015, строк відповіді на пропозицію складає 30 робочих дня з моменту її подання банку. Угода про надання кредиту вважається укладеною та набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладення Угоди про надання кредиту та перерахування банком кредитних коштів за реквізитами, що вказані в п. 5 цієї оферти на укладення угоди про надання кредиту. 
Додатком №1 ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 погодили Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг (а.с. 12-13). 
14 листопада 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №4-АБ/КІ, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи», а ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500983344 від 31.08.2015, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 , що також підтверджується витягом з додатку №1 до цього договору (а.с. 20, 48-51, 94). 
26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги, в тому числі за договором кредиту №500983344 від 31.08.2015, що також підтверджується копією акту приймання-передачі від 14.01.2019 року та витягом з додатку №1 до цього договору (а.с. 21-35, 52-54, 95). 
16 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Веста» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги, в тому числі за договором кредиту №500983344 від 31.08.2015, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 , що також підтверджується копією платіжного доручення №10 від 22.01.2019 року витягом з додатку №1 до цього договору (а.с. 36-45, 55, 96-98). 
На підтвердження позовних вимог позивачем також надано розрахунок 3% річних за період з 13.05.2018 року по 13.05.2021 року на суму 1004,14 грн. та розрахунок втрат від інфляції за період з 13.05.2018 року по 13.05.2021 року на суму 2272,29 грн., що нараховувались на суму заборгованості по тілу кредиту (11136,75 грн) (а.с. 17-19). 
Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. 
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). 
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. 
За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним. 
Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15. 
Разом з тим, відповідно до статті 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. 
Згідно із статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. 
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 
У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку.
Відповідач у відзиві на позовну заяву заперечувала факт отримання кредитних коштів зазначаючи про те, що позивачем не надано доказів погодження банком акцепту на укладення угоди про надання кредиту, а також доказів видачі кредитних коштів позичальнику (а.с. 119-122). 
Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог надано копію оферти на укладення угоди про надання особистого кредиту №500983344 від 31.08.2015. Однак, в матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи на підтвердження видачі відповідачці кредитних коштів (тіла кредиту) через касу банку або шляхом перерахування на рахунок, як було визначено у пункті 5 вказаної оферти №500983344 від 31.08.2015. 
Зокрема, ТОВ «Вердикт Капітал» не надано суду копію меморіального ордеру, платіжного доручення, виписку з особового рахунку, тощо. 
Таким чином, позивачем не представлено доказів того, що ПАТ «Альфа-Банк» прийняло пропозицію (оферту) ОСОБА_3 №500983344 від 31.08.2015 та у межах строку для відповіді (30 робочих днів - пункт 14), відповідно до вказаних у пропозиції умов, вчинив дії щодо безготівкового перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника № НОМЕР_1 , що відкритий позичальнику у ПАТ «Альфа-Банк» (пункт 5 оферти). Клопотання про витребування відповідних доказів судом - не заявлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи. 
Також у справі відсутні належні та допустимі докази наявності заборгованості по процентам на суму 17161,92 грн. і пені в сумі 8000,00 грн., період та порядок їх нарахування, тощо. Матеріали справи не містять доказів вчинення відповідачкою дій щодо погашення заборгованості, що би свідчило про визнання нею боргу. 
Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). 
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). 
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). 
У відповідності до вимог статті 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. 
Частинами першою-третьою статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. 
Колегія звертає увагу, що позивач у відповіді на відзив виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин (а.с. 130-136). 
У своєму клопотанні до суду першої інстанції ТОВ «Вердикт Капітал» просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 125), клопотання про витребування додаткових доказів та інших документів не заявляв. 
Отже, позивач на власний розсуд розпорядився своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням ним процесуальних дій. 
Отже, будучи обізнаним про те, що відповідачка заперечує проти позову та не визнає суму боргу, у тому числі факт видачі кредитних коштів, що підтверджується поданим представником ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відзивом на позовну заяву з доказами направлення його копії ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 118 а, 119-122), позивач, разом з тим, не надав доказів на підтвердження позовних вимог, тобто, скористався своїми правами, передбаченим ЦПК України, на власний розсуд. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, приймаючи до уваги, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження видачі відповідачці кредитних коштів; враховуючи також, що вимоги про стягнення процентів, пені, 3% річних та втрат, у зв`язку з інфляцією, є похідними, - колегія дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за кредитним договором №500983344 від 31.08.2015 заборгованості в загальному розмірі 39575,10 грн., з яких: 11136,75 грн. – заборгованість за кредитом (тіло кредиту); 17161,92 грн. – заборгованість за відсотками; пеня – 8000,00 грн.; 3% річних – 1004,14 грн.; втрати від інфляції – 2272,29 грн.
Надані позивачем розрахунок заборгованості 3% річних та втрат від інфляції, як доказ існування між сторонами кредитних правовідносин, наявності заборгованості та її розмір, а також копії договорів факторингу, відступлення права вимоги, самі по собі не є належними та допустимими доказами укладення кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, що нею також не визнається, позивачем не надано. 
На викладене вище місцевий суд уваги не звернув, дійшов передчасного висновку про доведеність видачі відповідачці кредитних коштів та наявність, у зв`язку з цим, заборгованості. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
За положеннями ч.ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Приймаючи до уваги залишення без задоволення позовних вимог у повному обсязі, з позивача на користь відповідачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого при поданні апеляційної скарги судового збору в сумі 3405,00 грн (а.с. 169). 
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 
З огляду на вищевикладене, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 
Керуючись ст.ст. 7, 367, 369, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, –

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 – задовольнити. 
Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2022 року – скасувати та ухвалити нове судове рішення. 
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості – відмовити у повному обсязі. 
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (код ЄДРПОУ 36799749) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 3405 (три тисячі чотириста п`ять) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 
Повний текст судового рішення складений 18 січня 2023 року.

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова