Ухвала
28 березня 2023 року
м. Київ
 
справа № 760/27393/19
провадження № 61-4291ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Русинчука М. М. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Дундар І. О., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Національного банку України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21  лютого 2023 року у справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації, 
ВСТАНОВИВ:
02 жовтня 2019 року Національний банк України звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про захист ділової репутації, в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:
- визнати недостовірною і такою, що порочить ділову репутацію Національного банку України інформацію, поширену ОСОБА_1 у  мережі Інтернет в обліковому записі ІНФОРМАЦІЯ_5 на веб-сайті youtube.com за  адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 та в обліковому записі ІНФОРМАЦІЯ_5 на веб-сайті facebook.com за адресою:  ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме, що: "Национальный банк Украины до сих пор помогает беглому младоолигарху ОСОБА_2 ; они сейчас берут оттуда 128 млн. гривен и выплачивают их ОСОБА_3 ; воровская схема, во главе которой на сегодня стоят глава НБУ Смолий и настоящий глава НБУ первый замглавы ОСОБА_4 , которая тогда же еще в 15 году участвовала в этой воровской схеме; должностные лица Нацбанка сознательно выводили эти банки с рынка, получая взятку от акционеров, а потом еще выплачивая им компенсацию".
- зобов`язати ОСОБА_1 протягом одного місяця з дня набрання судовим рішенням у цій справі законної сили спростувати поширену інформацію про Національний банк України, шляхом поширення (розміщення) у мережі Інтернет в обліковому записі ОСОБА_5 на веб-сайті youtube.com та в обліковому записі ІНФОРМАЦІЯ_5 на веб-сайті facebook.com під заголовком «Спростування недостовірної інформації» відеозапису, у якому зачитати текст такого змісту: «Спростування! Я ОСОБА_1 , спростовую недостовірну інформацію, поширену в обліковому записі ОСОБА_5 на веб-сайті youtube.com та в обліковому записі ІНФОРМАЦІЯ_5 в соціальній мережі facebook.com під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 » щодо того, що «Национальный банк Украины до сих пор помогает беглому младоолигарху ОСОБА_2 ; они сейчас берут оттуда 128 млн. гривен и выплачивают их ОСОБА_3 ; воровская схема, во главе которой на сегодня стоят глава НБУ Смолий и настоящий глава НБУ первый замглавы ОСОБА_4 , которая тогда же еще в 15 году участвовала в этой воровской схеме; должностные лица Нацбанка сознательно выводили эти банки с рынка, получая взятку от акционеров, а потом еще выплачивая им компенсацию. Така інформація є недостовірною».
Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 21  лютого 2023  року, у  задоволенні позовних вимог Національного банку України відмовлено.
21 березня 2023 року представник Національного банку України - Колосюк С. Л. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішенняСолом`янського районного суду міста Києва від 14  лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21  лютого 2023  року, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.
У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19  грудня 1997 року).
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.
Отже, зазначена справа є справою незначної складності, не є справою, яка підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справою, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).
Тлумачення статті 19 ЦПК України свідчить, що малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, незалежно від того чи визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції. Оскільки частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена в розділі 1 Загальних положень ЦПК України, то вона поширюються й на стадію касаційного провадження.
З урахуванням предмету позову, характеру правовідносин, складності справи, а також значення справи для сторін, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.
Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять. 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє                             у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
Керуючись статтями 19, 260, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Національного банку України на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 14 лютого 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 21  лютого 2023 року у справі за позовом Національного банку України до ОСОБА_1 про захист ділової репутації та спростування недостовірної інформації.
Копію ухвали, разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу. 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Судді                                                                                                                       М. М. Русинчук
                                                                                                                                   Н. О. Антоненко
І. О. Дундар