ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2023 року 
м. Київ

cправа №  924/894/21 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Рогач    Л.    І. - головуючої, Багай    Н.    О., Мачульського    Г.    М.
за участю секретаря судового засідання - Салівонського С. П.
представників учасників справи:
прокуратури - Ющенко М. А.,
Міністерства оборони України - Сергута Г. О., Барда С. Ю.,
Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький - Волковицький А. О.,
Хмельницької міської ради - Демчук Л. Г.,  
Кабінету Міністрів України - Фартушна В. Л.,
Військової частини НОМЕР_1 - Войцещук А. А.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Хмельницької міської ради 
на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 
та рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2022 
за позовом заступника керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький 
до Хмельницької районної державної адміністрації, Хмельницької міської ради,
за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивачів - Кабінету Міністрів України, Військової частини НОМЕР_1 
про визнання незаконним розпорядження в частині, зобов`язання вчинити дії,
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог 
1.1. У серпні 2021 року заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України (далі - МО України), Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницький (далі - КЕВ м. Хмельницький) звернувся до Господарського суду Хмельницької області з позовом до Хмельницької районної державної адміністрації (далі - Хмельницька РДА),    Хмельницької міської ради (далі - Хмельницька МР, Рада), відповідно до якого просить суд: визнати незаконним розпорядження Хмельницької РДА № 471/06-р від 12.05.2006 "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України в землі резервного фонду Копистинської сільської ради" в частині припинення права КЕВ м.   Хмельницький на користування земельною ділянкою військового містечка №    НОМЕР_2 Хмельницького гарнізону площею 95,5282 га, на якій відсутні зареєстровані права приватної власності; зобов`язати Хмельницьку МР повернути за актом прийому-передачі на користь держави в особі уповноваженого представника МО України земельну ділянку військового містечка №    НОМЕР_2 Хмельницького гарнізону площею 95,5282 га, на якій відсутні зареєстровані права приватної власності та яка перебуває в комунальній власності на підставі оспорюваного розпорядження. 
1.2. В обґрунтування позову зазначив, зокрема, з посиланням на статтю 131-1 Конституції України, статті 23, 24, 53 Закону України "Про прокуратуру", інші законодавчі приписи, що незаконне відчуження земель оборони та використання їх сторонніми особами негативно впливає, особливо в умовах воєнного стану, на обороноздатність держави, що спричиняє тяжкі наслідки у виді неможливості використовувати землі за призначенням військовими частинами, установами, організаціями Хмельницького гарнізону. Вказав, що обставини вибуття із власності держави земельної ділянки площею 286,79 га із числа земель військового містечка, як і незаконність рішень державних органів щодо передачі вказаних земель в комунальну власність, встановлені судом під час розгляду справи № 924/1025/14 та детально описані в мотивувальній частині рішення Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 29.11.2018 у цій справі, а єдиною перешкодою в задоволенні позовних вимог та відновленні законних інтересів держави на володіння зазначеними вище землями стало можливе порушення справедливого балансу та покладання надмірного індивідуального тягаря на фізичних та юридичних осіб, які отримали землі у приватну власність з числа цих спірних земель, що могло становити порушення принципів «належного урядування» і «пропорційності» та, як наслідок, статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини.
1.3. Зазначає, що з моменту прийняття рішення в вищевказаній справі та на цей час, незважаючи на те, що наявна інформація та відомі обставини незаконного відчуження земель оборони, МО України, як і КЕВ м. Хмельницький не здійснюють захисту порушених інтересів держави, що підтверджується відсутністю у провадженні Господарського суду Хмельницької області справи за відповідним позовом оборонного відомства та землекористувача, а також відсутність щодо претензійної роботи, отже, наявні правові підстави для відкриття провадження у справі за пред`явленим позовом до суду. 
1.4. Разом з тим Хмельницька спеціалізована прокуратура у військовій та оборонній сфері Західного регіону здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні щодо можливого неналежного виконання військовими службовими особами КЕВ м. Хмельницький своїх службових обов`язків, внаслідок чого з постійного користування КЕВ м. Хмельницький вибула земельна ділянка загальною площею понад 286 га, до якої входить також спірна земельна ділянка.
1.5. Оскільки на сьогодні спірна земельна ділянка перебуває в комунальній власності, а державний акт, на підставі якого вказана земельна ділянка перебувала в державній власності та постійному користуванні КЕВ м.Хмельницький, не скасований та продовжує діяти, слід відновити права на земельну ділянку площею 95,5282 га з числа раніше незаконно відчужених 286,79 га земель оборони, на яких відсутні наявні зареєстровані права приватної власності. Спірній земельній ділянці площею 95,5282 га не присвоєний кадастровий номер та її не зареєстровано як окремо визначене нерухоме майно в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а реєстрація її КЕВ м.Хмельницький за цих обставин неможлива. Тому органи місцевого самоврядування слід зобов`язати передати спірну земельну ділянку площею 95,5282 га в державну власність у порядку, визначеному статтею 117 Земельного Кодексу України (далі - ЗК України).
1.6. Факт незаконного використання земель оборони, які не були передані в приватну власність та рішення щодо яких не приймалися судами, став відомий прокурору та позивачам тільки 12.04.2021, після отримання висновків земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні.
1.7. Відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», розпоряджень Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 475-р та від 12.06.2020 № 727-р територія Копистинської територіальної громади увійшла до складу території до Хмельницької територіальної громади, у зв`язку з чим прокурор визначив відповідачем за вимогою повернути майно Хмельницьку МР. 
2.Стислий виклад обставин справи, встановлених судами першої та апеляційної інстанцій
2.1. Хмельницькій квартирно-експлуатаційній частині (далі - КЕЧ) Хмельницького району, правонаступником якої є КЕВ м. Хмельницький, 23.12.1975 видано акт на право користування землею, згідно з яким в постійне користування відведено 2487,6 га землі згідно із наведеним у акті планом і описом меж; акт затверджений рішенням виконавчого комітету Хмельницької районної ради депутатів трудящих № 277-в від 23.12.1975.
2.2. 20.10.2005 Хмельницька РДА звернулась до начальника КЕЧ із проханням вирішити питання виготовлення документації, пов`язаної із вилученням земельної ділянки і передачі її у землі запасу Копистинської сільської ради, зокрема, частини земель полігону військової частини, розташованої в Хмельницькому районі. Зазначила, що ця частина полігону не використовувалась за призначенням понад 15 років, передача вказаної земельної ділянки не впливає на стан бойової підготовки цієї частини; використання земельної ділянки планується в подальшому для потреб народного господарства.
2.3. Хмельницька КЕЧ району звернулась з:
- листом № 1402 від 26.10.2005 до начальника земельних ресурсів Хмельницького району із проханням виготовити план земельної ділянки, орієнтовно площею 350 га, Хмельницького гарнізону в Хмельницькому районі для її вилучення в запас Хмельницького району;
- листом № 1420 від 28.10.2005 до начальника Західного територіального квартирно-експлуатаційного управління (далі - КЕУ) із проханням порушити клопотання перед командувачем військами Західного оперативного командування про вилучення зі складу земель оборони до земель запасу Копистинської сільської ради Хмельницького району земельних ділянок загальною площею 286,7884 га.
2.4. Заступник Міністра оборони України Нещадим М. І. листом повідомив Міністра оборони України Гриценка А. С., що 14.03.2006 комісія розглянула пропозиції, подані Головним КЕУ та Департаментом надлишкових фондів та земель МО України, щодо передачі земель до земель запасу органів місцевого самоврядування та потенційно можливим територіям військових містечок під будівництво житла для військовослужбовців. Комісія прийняла рішення клопотати перед Міністром оборони України, зокрема, щодо: передачі до земель запасу земельних ділянок у 6 військовому містечку; передачі до земель запасу земельних ділянок у 3 військовому містечку за певних умов. 
2.5. Міністр оборони України 17.03.2006 затвердив пропозиції, викладені у протоколі засідання постійно діючої комісії Міністерства оборони України, стосовно передачі до земель запасу зазначених вище земельних ділянок. 
2.6. 22.03.2006 та 27.03.2006 Головне управління КЕУ Збройних Сил України зверталось до Західного територіального КЕУ із пропозицією провести вилучення земель встановленим порядком після отримання рішень сесії місцевих органів самоврядування про виділення 50 % земельних ділянок під індивідуальне житлове будівництво військовослужбовцям.
2.7. Листом № 673 від 07.04.2006 КЕВ м. Хмельницький повідомив голові Хмельницької РДА про затвердження Міністром оборони України протоколу засідання постійно діючої комісії Міністерства оборони стосовно надання згоди на припинення права користування цією земельною ділянкою за умови виділення 50 % земель під індивідуальне житлове будівництво військовослужбовцям гарнізону. У зв`язку з цим начальник КЕВ у цьому листі просив розглянути пропозицію Міністра оборони України та надати згоду на виділення земель під індивідуальне житлове будівництво військовослужбовцям гарнізону.
2.8. Матеріали справи містять протокол № 16 засідання постійно діючої комісії Міністерства оборони України із резолюцією Міністра оборони України від 17.03.2006 за № 2688/з "Пропозиції затверджую. Опрацювати відповідно до вимог чинного законодавства"; у пункті 8 цього протоколу вказано, що Департаменту будівництва та відчуження фондів Міністерства оборони України разом з Головним КЕУ Збройних сил України необхідно погодити пропозиції Департаменту надлишкових фондів та земель МО України для опрацювання та подання на розгляд комісії висновків по зазначених у пунктах військових містечках, з істотними умовами договорів та пропозиціями для доповіді Міністру оборони України з метою прийняття остаточного рішення. 
2.9. Листом № 36/05-646/06 від 13.04.2006 Хмельницька районна державна адміністрація погодила виділення земельної ділянки площею 140 га для індивідуального житлового будівництва після передачі земельної ділянки площею 286 га (колишній полігон) у державну власність (резервний фонд) відповідно до чинного законодавства України.
2.10. 06.05.2006 КЕВ м. Хмельницький звернувся до Хмельницької районної державної адміністрації з листом № 888 про вилучення із користування КЕВ земельної ділянки площею 286,7884 га, яка знаходиться на землях Копистинської сільської ради у Хмельницькому районі між полями Копистин - Колибань - Шумівці та містом Хмельницький, за умови виділення 50 % земель військовослужбовцям під індивідуальне будівництво.
2.11. Розпорядженням Хмельницької РДА № 471/06-р від 12.05.2006 вирішено припинити право користування земельною ділянкою МО України площею 286,79 га із земельної ділянки загальною площею 2487,6 га на території Хмельницького району у зв`язку із добровільною відмовою. Розпорядження містить посилання на норми статей 17, 141, 142 ЗК України.
2.12. За актом приймання-передачі від 16.05.2006 здійснена передача земельної ділянки МО України загальною площею 286,79 га із земельної ділянки площею 2487,6 га, яка знаходиться на території Копистинської сільської ради, до земель резервного фонду Копистинської сільської ради.
2.13. Листом № 2076 від 20.11.2006 КЕВ м. Хмельницький повідомив Хмельницьку РДА, що у зв`язку з помилкою, допущеною спеціалістом військової частини в розрахунках потрібної площі земель для стрільбищ Хмельницького гарнізону, було надано клопотання до Міністра оборони України про припинення права користування земельною ділянкою площею 286,7884 га на землях Копистинської сільської ради та надання дозволу на її вилучення зі складу земель оборони, що  призвело до неможливості використання стрільбищ для бойової підготовки військових частин Хмельницького гарнізону. Тому просив скасувати акт приймання-передачі від 16.05.2006 та розпорядження голови Хмельницької РДА від 12.05.2006 № 471/06-р.
2.14. Надалі КЕВ м. Хмельницький неодноразово звертався до Хмельницької РДА із проханням розглянути пропозицію Міністра оборони України та визначити місце розташування земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво військовослужбовцям. У відповідь Хмельницька РДА повідомила, що із 286 га земельної ділянки 147 га землі не можуть бути використаними в народному господарстві, оскільки 85 га землі входять в зону обстрілу полігону, 15 га - рекреаційна зона, 42 га - заболочені землі, 5 га - передані в 1996 році у власність працівникам військового радгоспу. Також вказував, що земельна ділянка знаходиться за межами населеного пункту та межує з діючим військовим полігоном, тому виділення земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво для військовослужбовців є неможливим.
2.15. У липні 2014 року КЕВ м. Хмельницький вже звертався до суду з позовом про скасування розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації №471/06-р від 12.05.2006 "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України в землі резервного фонду Копистинської сільської ради".
2.16. За результатами розгляду справи № 924/1025/14 у задоволенні позову було відмовлено у зв`язку з тим, що спірне розпорядження є актом ненормативного характеру, яким передбачено конкретні приписи, звернені до окремого суб`єкта чи юридичної особи (МО України) і застосувалися одноразово, і після реалізації вичерпало свою дію фактом їхнього виконання. Крім того, земельна ділянка, право постійного користування якою має намір відновити позивач, розподілена між фізичними та юридичними особами, які володіють та користуються нею на відповідних правових підставах та чиї права та інтереси може бути порушено внаслідок скасування розпорядження. Разом з тим, задоволення позову з формальних підстав матиме наслідком втручання у право на майно і таке втручання зумовить порушення справедливого балансу та покладатиме надмірний індивідуальний тягар на останнього, а отже, буде непропорційним і становитиме порушення статті 1 Першого протоколу Європейської конвенції з прав людини.
2.17. Разом з тим у справі № 924/1025/14 суди дійшли висновку про те, що розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації № 471/06-р від 12.05.2006 прийняте з порушенням вимог чинного на той час законодавства, оскільки земельна ділянка, право постійного користування якою припинено оспорюваним розпорядженням, належить до земель оборони та була надана для розміщення військової частини, а згода Міністром оборони України або іншою особою за його дорученням на її передачу не надавалася. Оскільки землі оборони перебувають лише у користуванні МО України, а розпоряджається ними Кабінет Міністрів України відповідно до статті 142 ЗК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин), отже, виключно Кабінет Міністрів України має право припиняти право користування земельною ділянкою, що входить до складу земель оборони. 
2.18. 12.04.2021 на адресу Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону надійшов висновок експерта від 04.03.2021 № 2037/2038/3081-3247-20-26 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні №42017240310000039, у якому на поставлене запитання за № 8 експерт надав відповідь, що залишкова площа земельної ділянки, право користування якою МО України в особі КЕВ м. Хмельницький припинено та яка передана до земель Копистинської сільської ради відповідно до розпорядження Хмельницької районної державної адміністрації Хмельницької області від 12.05.2006 № 471/06-р, площею 286,79 га, за винятком земельних ділянок, які були передані у приватну власність та знаходяться в межах земельної ділянки, переданої Копистинській сільській раді, орієнтовно становить 95,5282 га. Також експерт зобразив залишкову площу у додатку № 13 до висновку та описав її координати в Каталозі координат залишкової площі земельної ділянки до додатку №13 висновку.
3. Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції
3.1. Рішенням від 15.07.2022 Господарський суд Хмельницької області позов задовольнив, а постановою від 20.10.2022 Північно-західний апеляційний господарський суд рішення суду першої інстанції залишив без змін. 
3.2. Судові рішення мотивовані тим, що долучений до матеріалів справи протокол № 16 засідання постійно діючої комісії Міністерства оборони України, який містить резолюцію Міністра оборони України за № 2688/з від 17.03.2006, не може вважатись належним доказом вирішення питання про відмову від права користування земельною ділянкою, оскільки не є рішенням Міністра оборони України в розумінні пункту 12 Положення про МО України. Суди оцінили резолюцію як таку, що має внутрішній характер, адресована посадовим особам міністерства, та не містить остаточного рішення із визначених у протоколі питань з урахуванням змісту пункту 8 цього протоколу. 
3.3. За таких обставин Хмельницька РДА не мала правових підстав для припинення права постійного користування землею оборони, а оспорюване розпорядження прийнято з порушенням вимог наведеного законодавства та права позивача на користування земельною ділянкою оборонного значення.
3.4. Суди врахували, що висновки про незаконність спірного розпорядження щодо вибуття земельної ділянки із земель державної власності викладені також у судових рішеннях у справі № 926/1326/15.
3.5. Заявлена прокурором вимога стосується тієї частини земельної ділянки, на якій відсутні зареєстровані права приватної власності, тож її задоволення не становитиме порушення принципів належного урядування і пропорційності та, як наслідок, статті 1 Першого протоколу  Європейської конвенції з прав людини.
3.6. Також суди дійшли висновку про відсутність підстав для відмови в позові через сплив позовної давності, про застосування якої заявляла Хмельницька міська рада. 
4.Короткий зміст вимог касаційної скарги та її обґрунтування
4.1. 10.11.2022 Хмельницька МР подала до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2022, в якій просила скасувати судові рішення в частині зобов`язання Хмельницьку МР повернути спірну земельну ділянку і прийняти нове рішення, яким у позові відмовити.
4.2. Підставою касаційного оскарження скаржник зазначив випадок, передбачений пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), вважаючи, що при прийнятті рішень у цій справі суди не взяли до уваги правову позицію Верховного Суду щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладену в постановах від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20, від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19 та від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, а саме з приводу того, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації прав на неї. 
4.3. При цьому межі земельної ділянки, яка є предметом спору, як і її площа, яка б відповідала фактично наявній площі земельної ділянки, не визначені, а висновки земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні №42017240310000039 не можуть бути підставою для визначення площі земельної ділянки, адже експертний висновок не є землевпорядною документацією, відповідно до якої відбувається формування земельної ділянки.
4.4. Юридична несформованість земельної ділянки, на думку скаржника, призведе в подальшому до неможливості виконання рішення суду.
4.5. У додаткових поясненнях Рада також вказує на те, що неможливо передати земельну ділянку, якою Хмельницька міська територіальна громада в особі Хмельницької МР не володіє, оскільки за актом приймання-передачі від 16.05.2006 спірна земельна ділянка передана до земель запасу Копистинської сільської ради.
5. Позиція інших учасників справи
5.1. Заступник керівника Хмельницької спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Західного регіону та Міністерства оборони України подали відзиви на касаційну скаргу, в яких проти задоволення скарги заперечують, просять залишити в силі рішення судів попередніх інстанцій як законні та обґрунтовані.
6.Позиція Верховного Суду
6.1. Заслухавши суддю-доповідачку, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені у касаційній скарзі та запереченнях на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на таке. 
6.2. За частиною першою статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
6.3. За змістом касаційної скарги судові рішення у цій справі оскаржуються в частині задоволеної вимоги зобов`язати Хмельницьку МР повернути за актом прийому-передачі на користь держави в особі уповноваженого представника МО України земельну ділянку військового містечка № НОМЕР_2 Хмельницького гарнізону площею 95,5282 га, на якій відсутні зареєстровані права приватної власності та яка перебуває в комунальній власності на підставі розпорядження Хмельницької РДА від 12.05.2006 № 471/06-р.
6.4. Верховний Суд зазначає, що за частиною першою статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
6.5. Частинами першою-другою статті 77 ЗК України (тут і далі -- у редакції, чинній на час прийняття спірного розпорядження) визначено, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності.
6.6. За частиною четвертою цієї статті порядок використання земель оборони встановлюється законом.
6.7. Аналогічне поняття земель оборони наведено також у статті 1 Закону України "Про використання земель оборони", який визначає правові засади і порядок використання земель оборони.
6.8. Відповідно до положень, наведених у Законах України "Про оборону України" та "Про правовий режим майна у Збройних Силах України", МО України є уповноваженим державою органом управління військовим майном.
6.9. Ураховуючи правовий режим земель оборонного значення, істотною передумовою для припинення права постійного користування землями оборони, закріпленими за структурними одиницями Збройних Сил України, та подальшої передачі їх у власність або користування третім особам є отримання згоди на це Міністерства оборони України (аналогічний за змістом висновок наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 924/174/18, пункти 44-НОМЕР_2).
6.10. При вирішенні цієї справи суди попередніх інстанцій установили, що спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки загальною площею 286,79 га, переданої Копистинській сільській раді на підставі розпорядження Хмельницької РДА від 12.05.2006 № 471/06-р "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України в землі резервного фонду Копистинської сільської ради".
6.11. Разом з цим, як встановили суди, земельна ділянка загальною площею 286,79 га розподілена між фізичними та юридичними особами, які володіють та користуються нею на відповідних правових підставах. При цьому за висновком судової земельно-технічної експертизи у кримінальному провадженні №42017240310000039 від 04.03.2021 №2037/2038/3081-3247-20-26 залишкова площа земельної ділянки, право користування якою МО України в особі КЕВ м.Хмельницький припинено та передано до земель Копистинської сільської ради відповідно до розпорядження Хмельницької РДА від 12.05.2006 № 471/06-р, площею 286,79 га, за винятком земельних ділянок, які були передані у приватну власність та знаходяться в межах земельної ділянки, переданої Копистинській сільській раді, орієнтовно становить 95,5282 га. Доводів та доказів у спростування цих обставин скаржник під час судового розгляду справи не навів.
6.12. Земельній ділянці площею 95,5282 га, на якій відсутні наявні зареєстровані права приватної власності, не присвоєний кадастровий номер, ділянка не зареєстрована як окремо визначене нерухоме майно в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. 
6.13. Верховний Суд у постановах від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20, від 04.03.2021 у справі № 922/3463/19 та від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 висловлював висновки щодо застосування норми права, а саме статті 79-1 ЗК України, за якими земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації прав на неї. 
6.14. Відповідно, за доводами касаційної скарги така земельна ділянка до моменту її формування і реєстрації не може бути об`єктом цивільних прав, а відтак і витребувана за рішенням суду.
6.14. Разом з тим за встановленими обставинами справи спірна земельна ділянка є частиною земельної ділянки загальною площею 2487,6 га, яка належала до земель оборони в розумінні положень Закону України "Про використання земель оборони", Закону України "Про оборону України", Закону України "Про Збройні Сили України", перебувала в державній власності та щодо якої був виданий акт на право користування землею з наведеним у акті планом і описом меж земельної ділянки. 
6.15. Велика Палата Верховного Суду, зокрема, у постановах від 29.05.2019 у справі № 367/2022/15-ц (пункт 56), від 01.10.2019 у справі № 922/2723/17 (пункт 7.36), від 01.09.2020 у справі № 233/3676/19 (пункт 61), від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (пункт 200) виснувала, що  формування земельних ділянок їх володільцем, зокрема внаслідок поділу та/або об`єднання, з присвоєнням їм кадастрових номерів, зміною інших характеристик не впливає на можливість захисту права власності чи інших майнових прав у визначений цивільним законодавством спосіб.
6.16. Також у постанові Верховного Суду від 29.11.2018 у справі № 916/1900/16, предметом позову у якій була, зокрема, вимога прокурора про повернення земельної ділянки, яка належить до земель оборони, суд касаційної інстанції зазначив, що висновки суду апеляційної інстанції про те, що відсутність доказів існування спірної земельної ділянки як об`єкта цивільного обігу з визначеними межовими знаками та відповідною землевпорядною документацією є достатньою підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог, не можна визнати законними і обґрунтованими, оскільки встановлені обставини поділу відповідачем первинної площі земельної ділянки на окремі об`єкти з метою передачі їх у власність третім особам свідчить про наявність спору щодо повернення саме частини незаконно вилученої земельної ділянки, а не конкретної сформованої як об`єкта цивільно-правових відносин земельної ділянки. Подібні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 у справі № 926/2260/19, від 07.06.2022 у справі № 926/667/20.
6.17. Порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту (статті 15, 16 ЦК України).
6.18. Частиною 2 статті 2 ЦК України передбачено, що одним із учасників цивільних відносин є держава Україна, яка згідно зі статтями 167, 170 ЦК України набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом, та діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. 
6.19. Відповідно до частини 2 статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
6.20. Ті обставини, що володілець не здійснив формування та оформлення як окремого об`єкта спірної частини земельної ділянки, не може позбавляти власника можливості захистити порушене право.
6.21. Верховний Суд враховує, що як у справі № 924/1025/14, так і у цій справі господарські суди дійшли висновку, що держава через уповноважений нею діяти у спірних правовідносинах орган не висловила волевиявлення щодо розпорядження спірною земельною ділянкою у законний спосіб, не вирішила питання про відмову від права користування земельною ділянкою, тому розпорядження Хмельницької РДА № 471/06-р від 12.05.2006 "Про припинення права користування земельною ділянкою та призначення комісії по передачі земель Міністерства оборони України в землі резервного фонду Копистинської сільської ради" прийняте з порушенням вимог чинного на той час законодавства.
6.22. Відповідно до Закону України «Про добровільне об`єднання територіальних громад», розпоряджень Кабінету Міністрів України від 29.04.2020 № 475-р та від 12.06.2020 № 727-р територія Копистинської територіальної громади увійшла до складу території до Хмельницької територіальної громади, тобто позовні вимоги про повернення земельної ділянки правильно звернуті саме до Хмельницької МР.
6.23. З урахуванням установлених обставин та з огляду на положення законодавства суди попередніх інстанцій дійшли цілком обґрунтованого висновку про  задоволення позовних вимог в частині повернення цієї земельної ділянки. 
6.24. Касаційна скарга не містить доводів та вимог щодо оскарження судових рішень в частині визнання незаконним розпорядження Хмельницької РДА №471/06-р від 12.05.2006; тож Верховний Суд здійснює у цій справі касаційний перегляд судових рішень в межах їх оскарженої частини у відповідності до приписів статті 300 ГПК України.
7. Висновки Верховного Суду
7.1. Відповідно до частин 1-5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
7.2. Пунктами 1, 2, 4 частини 2 статті 287 ГПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.
7.3. Касаційну скаргу з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 ГПК України мотивовано тим, що господарські суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оскаржувані судові рішення, не врахували висновків щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених в постановах від 16.06.2021 у справі № 922/1646/20, від 04.03.2021 у справі №922/3463/19 та від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, а саме з приводу того, що земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування та державної реєстрації прав на неї. 
7.4. Разом з тим у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20, враховуючи фактичні обставини справи та зважаючи на відсутність висновку Верховного Суду щодо комплексного застосування положень статей 125, 126 Земельного кодексу України, підпункту "б" пункту 3 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення з метою визначення дати виникнення в органу місцевого самоврядування права комунальної власності на земельну ділянку в межах населеного пункту, за відсутності реєстрації речового права на таку земельну ділянку за відповідним органом, Верховний Суд сформулював правовий висновок, за змістом якого у випадку, коли право власності на земельну ділянку виникає в силу закону (зокрема з уведенням 01.01.2002 у дію нового Земельного кодексу України), то відсутність державної реєстрації речового права на земельну ділянку після 01.01.2013 не впливає на наявність права власності на відповідну земельну ділянку.
7.5. Здійснивши захист права на незаконно вилучену частину тієї земельної ділянки, яка за встановленими судами обставинами була сформована як об`єкт цивільно-правових відносин, з визначеними межами та площею, господарські суди правильно застосували норми процесуального права, тож доводи про неврахування судами висновків Верховного Суду щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладених в постановах, наведений скаржником, не знайшли свого підтвердження. 
7.6. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
7.7. За змістом частини 1 статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
7.8. З урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає, що доводи, викладені у касаційній скарзі, не підтвердилися, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій, а тому касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення в оскарженій частині - без змін.
8. Судові витрати 
8.1. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку, передбаченому статтею 129 ГПК України, покладається на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
1. Касаційну скаргу Хмельницької міської ради залишити без задоволення. 
2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.10.2022 та рішення Господарського суду Хмельницької області від 15.07.2022 у справі № 924/894/21 залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуюча                                                                                           Л. Рогач

Судді                                                                                                     Н. Багай  

                                                                                                     Г. Мачульський