ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" лютого 2023 р.           Справа№ 911/1851/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Тарасенко К.В.
суддів:            Михальської Ю.Б. 
          Іоннікової І.А. 

при секретарі судового засідання: Горді В.В.
за участі представників:
від прокуратури: Стовбчатий А.Ю.
від позивача: не з`явився 
від відповідача-1: не з`явився
від відповідача-2: Козаченко В., Головко О.С.
від третьої особи-1: не з`явився
від третьої особи-2: не з`явився 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Фермерського господарства «Мрія»
на рішення Господарського суду Київської області 
від 17.12.2021 (повний текст рішення складено 17.12.2021)
у справі №911/1851/19 (суддя - Третьякова О.О.)

за позовом Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області 
до 1. Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області 
2. Фермерського господарства «Мрія» 
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області 
третя особа,яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1 
про скасування рішень про державну реєстрацію права простійного користування земельними ділянками

ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ:
1.1. короткий зміст позовних вимог
Перший заступник керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області звернувся з позовом до Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області та Фермерського господарства «Мрія» про скасування рішень про державну реєстрацію права постійного користування земельними ділянками, а саме: рішення про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 8,75 га з кадастровим номером 3221487300:02:012:0168 за Фермерським господарством «Мрія», індексний номер 43650143 від 24.10.2018 та рішення про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 21,609 га з кадастровим номером 3221487300:02:008:0007 за Фермерським господарством «Мрія», індексний номер 43651147 від 24.10.2018.
Позовні вимоги мотивовані необхідністю захисту інтересів держави у сфері використання та охорони земель, ефективного і раціонального використання земельних ресурсів, бездіяльністю органу державної влади через нездійснення покладених на нього повноважень. Обґрунтовуючи позов, прокурор вказує на те, що державна реєстрація права постійного користування земельними ділянками проведена всупереч вимог закону, адже відповідні земельні ділянки на праві постійного користування виділялися ОСОБА_2 , проте були зареєстровані за відповідачем-2 без розроблення проектної документації із землеустрою та її затвердження, за відсутності відповідного розпорядчого рішення органу виконавчої влади про надання земель у постійне користування. Оскільки, виникнення прав на земельні ділянки пов`язується з моментом і фактом реєстраційних дій (державної реєстрації), що реалізується за наслідками винесення реєстраційними органами відповідних рішень, прокурор заявляє позовну вимогу про скасування рішень Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області. Обґрунтовуючи у чому полягає необхідність захисту інтересів держави і підстави для звернення до суду у справі №911/1851/19 прокурор зазначає, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, не вжив жодних заходів щодо оскарження у судовому порядку спірних рішень, що свідчить про його бездіяльність та нездійснення покладених на нього повноважень. 

1.2. короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Господарського суду Київської області від 17.12.2021 у справі №911/1851/19:
1) вимоги за позовом Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Фермерського господарства «Мрія» про скасування рішень про державну реєстрацію права простійного користування земельними ділянками задоволено;
2) скасовано рішення Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 8,75 га з кадастровим номером 3221487300:02:012:0168 за Фермерським господарством «Мрія» індексний номер 43650143 від 24.10.2018;
3) скасовано рішення Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 21,609 га з кадастровим номером 3221487300:02:008:0007 за Фермерським господарством «Мрія`індексний номер 43651147 від 24.10.2018;
4) присуджено до стягнення з Фермерського господарства «Мрія» на користь Київської обласної прокуратури 5944,00 грн витрат зі сплати судового збору;
5) закрито провадження у справі №911/1851/19 в частині вимог за позовом Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області до Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області.
Рішення мотивовано тим, що право постійного користування, яке оспорюється прокурором, у відповідача-2 не виникло і відсутнє, реєстрація за відповідачем відповідного права постійного користування, є такою, що здійснена без жодних правових підстав і незаконно, тому позовні вимоги про скасування рішень Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області про державну реєстрацію права постійного користування земельною ділянкою площею 8,75 га з кадастровим номером 3221487300:02:012:0168 за Фермерським господарством «Мрія» індексний номер 43650143 від 24.10.2018 та земельною ділянкою площею 21,609 га з кадастровим номером 3221487300:02:008:0007 за Фермерським господарством «Мрія» індексний номер 43651147 від 24.10.2018 обґрунтовані і підлягають задоволенню.

1.3. короткий зміст вимог апеляційної скарги
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Фермерське господарство «Мрія» звернулося безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Київської області від 17.12.2021 у справі №911/1851/19 та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. 

2. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ
2.1. визначення складу суду, заяви, клопотання
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.08.2022 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді: Іоннікова І.А., Разіна Т.І.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.08.2022 витребувано з Господарського суду Київської області матеріали справи №911/1851/19.
22.09.2022 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 апеляційну скаргу Фермерського господарства «Мрія» на рішення Господарського суду Київської області від 17.12.2021 у справі № 911/1851/19 - залишено без руху та надано строк на усунення недоліків.
До канцелярії суду надійшла заява про усунення недоліків з доказами сплати судового збору за подання апеляційної скарги.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.10.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №911/1851/19 за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Мрія» на рішення Господарського суду Київської області від 17.12.2021 у справі №911/1851/19, розгляд якої призначено на 10.11.2022.
Розпорядженням керівника апарату суду № 09.1-08/3547/22 від 09.11.2022 у зв`язку з перебуванням судді Разіної Т.І. на підготовці у Національній школі суддів України, відповідно до підпунктів 2.3.25., 2.3.49. пункту 2.3. Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено повторний автоматизований розподіл справи №911/1851/19.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.11.2022 для розгляду даної справи визначено наступний склад колегії суддів: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.11.2022 відкрито апеляційне провадження у справі №911/1851/19 за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Мрія» на рішення Господарського суду Київської області від 17.12.2021 у справі №911/1851/19 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тарасенко К.В., судді - Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б. Розгляд справи призначено на 16.11.2022.
04.11.2022 від Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області надійшов відзив на апеляційну скаргу.
11.11.2022 від керівника Обухівської окружної прокуратури Київської області надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою від 16.11.2022 розгляд справи відкладено на 14.12.2022.
У судовому засіданні 14.12.2022 оголошено перерву на 01.02.2023.
Ухвалою від 01.02.2023 оголошено перерву у судовому засіданні на 08.02.2023, запропоновано Фермерському господарству «Мрія» надати суду копію рішення Васильківської районної (міської) Ради депутатів трудящих, на підставі якого видано державний акт на право постійного користування землею площею 42,9 га серії БМ №085080 1992 року. 
08.02.2023 на виконання ухвали суду від Фермерського господарства «Мрія» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копія витягу з рішення Гвоздівської сільської ради народних депутатів Васильківського району Київської області від 25.01.1992, на підставі якого видано державний акт на право постійного користування землею площею 42,9 га серії БМ №085080 1992.

2.2. узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, без повного та всебічного з`ясування всіх обставин справи, що є підставою для його скасування.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки повноваженням позивача, а саме хто має приймати участь у судовому засіданні у справі за позовом прокурора.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що підстава позову була повністю спростована відповідачем, оскільки фермерське господарство «Мрія» було створено ще у 1992 році, безпосередньо після відведення та надання голові фермерського господарства відповідної земельної ділянки, а тому суд першої інстанції неправомірно застосував до спірних правовідносин яке виникло вже після виділення земельних ділянок.
Крім того, надання земельної ділянки особі, яка має намір створити фермерське господарство безпосередньо для створення такого господарства відповідало нормам чинного на 1992 рік законодавства, а внесення у 2018 році відповідних відомостей до державного земельного кадастру не порушує прав та охоронюваних законом інтересів держави, відбулось -з метою приведення документів у відповідність до норм чинного законодавства, а підстави для скасування відповідних реєстраційних дій - відсутні.

2.3. узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи
У відзиві на апеляційну скаргу Феодосіївська сільська рада Обухівського району Київської області заперечила проти доводів апеляційної скарги з огляду на її необґрунтованість та просила залишити оскаржуване рішення без змін.
Третя особа вказує, що заперечення відповідача-2 проти апеляційної скарги спростовуються, зокрема постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.03.2021 у цій же справі, якою визнано право прокурора на звернення з даним позовом.
Крім того, третя особа стверджує, що державним реєстратором внесено недостовірні відомості, що є підставою для вчинення реєстраційних дій.
Керівник окружної прокуратури у своєму відзиві заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керівник прокуратури вказує, що ч.5 ст. 7 Закону України «Про прокуратуру» визначає єдність системи прокуратури України, яка в порядку визначеному чинним законодавством здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства і держави.
Крім того, у відзиві зазначено, що передача земельної ділянки відбувалась лише громадянину, а не фермерському господарству, а тому реєстрація прав на земельну ділянку за фермерським господарством є незаконною.

2.4. інші процесуальні дії у справі
У судове засідання 08.02.2023 з`явились прокурор та представники відповідача-2 представники позивача, відповідач-1 та третіх осіб у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином.
Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи належне повідомлення учасників процесу про дату, час та місце розгляду справи, а також з огляду на те, що наявних у справі матеріалів достатньо для перегляду оскаржуваного рішення в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами за відсутності представників позивача, відповідача-1 та третіх осіб.
Представники відповідача-2 у судовому засіданні підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, а оскаржуване рішення скасувати.
Прокурор у судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечив, просив оскаржуване рішення залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Мотивувальна частина.
3.ПОЗИЦІЯ СУДУ:
3.1. встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини
Як вбачається з викладених у позові обставин, Васильківським відділом Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області під час опрацювання відомостей, отриманих з метою встановлення наявності підстав для вжиття заходів представницького характеру в інтересах держави в суді, виявлено обставини, які прокурор вважає порушенням вимог земельного законодавства та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» при внесенні записів про проведену державну реєстрацію прав щодо права постійного користування на земельні ділянки з кадастровими номерами 3221487300:02:008:0007 та 3221487300:02:012:0168.
Встановлено, що державним реєстратором Комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Київської області Хабібудіною К.В. прийнято два рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зокрема:
1) індексний номер: 43650143 від 24.10.2018, яким зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою площею 8,75 га з кадастровим номером 3221487300:02:012:0168 за Фермерським господарством «Мрія»;
2) індексний номер: 43651147 від 24.10.2018, яким зареєстровано право постійного користування земельною ділянкою площею 21,609 га з кадастровим номером 3221487300:02:008:0007 за Фермерським господарством «Мрія».

3.2. обставини встановлені судом апеляційної інстанції і визначення відповідно до них правовідносин та доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції
Як стверджує прокурор в позові, вищенаведена державна реєстрація права постійного користування на земельні ділянки проведена всупереч вимог закону.
В обґрунтування позовних вимог прокурор зазначає, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав від 23.01.2019 підставою виникнення у Фермерського господарства «Мрія» права постійного користування земельними ділянками став (як зазначено державним реєстратором) Державний акт на право постійного користування землею (серія та номер: Б 085080), виданий 01.02.1992 Виконавчим комітетом Рославичівської сільської ради народних депутатів, а також інші похідні від вказаного акту документи (наказ Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 08.06.2018 № 10-5263/15-18-сг).
Однак, Державний акт на право постійного користування землею площею 42,9 га серії Б № 085080 видано у 1992 році виконавчим комітетом Васильківської районної (міської) Ради депутатів трудящих громадянину ОСОБА_1 для ведення селянського /фермерського/ господарства.
Суд першої інстанції також погодився з позицією прокурора, що Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою видавався громадянину ОСОБА_1 , а не фермерському господарству. Тому, на думку суду, такий Державний акт не міг виступати правопосвідчувальним документом в підтвердження наявності відповідного речового права - права постійного користування на землю Фермерського господарства «Мрія». Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що у відповідача-2 не виникло і відсутнє право постійного користування земельними ділянками, а отже і їх реєстрація в 2018 році з присвоєнням кадастрових номерів 3221487300:02:008:0007 та 3221487300:02:012:0168, здійснено без жодних правових підстав і незаконно.
Відповідно до ч.1 ст.51 Земельного кодексу України 1990 року громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства. Тобто, заява подається громадянином в інтересах фермерського господарства, яке створюється, (перебуває в процесі створення).
Як правильно вказує відповідач-2, положення Земельного кодексу України 1990 року взагалі не передбачали передачу земельної ділянки ні у власність, ні у постійне користування безпосередньо фермерському господарству. Так само, це не було передбачено і Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991. 
Натомість Законом України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 чітко передбачено процедуру створення фермерського господарства і, відповідно, набуття у такого фермерського господарства право на землю. Тобто, по суті фермерське господарство є особливим видом підприємницької діяльності, яке створюється вже під фактично виділену для цієї мети земельну ділянку, через голову такого фермерського господарства. Про це також свідчить і норма п.п.3) ч.1 ст. 27 ЗК України 1992 р. відповідно до якої право користування земельною ділянкою припиняється у разі припинення діяльності селянського (фермерського) господарства.
Таким чином, право фермерського господарства на земельну ділянку виникає після дотримання умов передбачених ст.8 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991. В даному випадку, всі умови з боку ФГ «Мрія» було дотримано. А саме, голова фермерського господарства ОСОБА_1 отримав, відповідно до вимог ч.4 ст.2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991, Державний акт на право постійного користування земельної ділянки для організації селянського (фермерського) господарства. Тобто, Державний акт видавався не просто громадянину ОСОБА_1 у його право користування, а з цільовим призначенням - для організації селянського (фермерського) господарства. Мовою оригіналу: «Государственный акт выдан крестьянскому/фермерскому хозяйству гр. ОСОБА_3 …». 
Відповідно, безпосередньо після отримання Державного акту, головою фермерського господарства ОСОБА_1, було здійснено державну реєстрацію самого фермерського господарства «Мрія», яке набуло статусу юридичної особи, отримано печатку та відкрито відповідний рахунок у банку. Таким чином, ФГ «Мрія» набуло право постійного користування земельними ділянками не у 2018 році, як про це зазначає прокурор, а в 1992 році у порядку визначеному України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991.
Вказані висновки узгоджуються з позицією суддів Верховного Суду в т.ч. суддів Великої Палати Верховного Суду викладеної у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц та від 12 грудня 2018 року № 388/1103/16-ц, від 23.06.2020 у справі №922/989/18, а також у справі ВС №632/1010/17від 10.04.2019.
Узагальнений правовий висновок зазначених постанов Великої Палати Верховного суду зводиться до наступного висновку, що після одержання громадянином на праві користування земельною ділянки фермерське господарство має бути зареєстроване у встановленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалася.
У постанові Великої Палати Верховного суду від 23.06.2020 року у справі №922/989/18, Велика палата Верховного Суду вказала окремим пунктом 55, що практика застосування норм права щодо фактичної заміни у правовідносинах користування земельними ділянками орендаря й переходу обов`язків землекористувача земельних ділянок до фермерського господарства з дня його державної реєстрації є сталою та підтримується Великою Палатою Верховного Суду (див. аналогічні висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 317/2520/15-ц, від 22 серпня 2018 року у справі № 606/2032/16-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі № 677/1865/16-ц, від 21 листопада 2018 року у справі № 272/1652/14-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 704/29/17-ц, 16 січня 2019 року у справі № 695/1275/17 та у справі № 483/1863/17, від 27 березня 2019 року у справі № 574/381/17-ц, від 03 квітня 2019 року у справі № 628/776/18).
Пунктом 61 зазначеної постанови Велика Палата також вказала на те, що з моменту державної реєстрації селянського (фермерського) господарства та набуття ним прав юридичної особи таке господарство на основі норм права набуває як правомочності володіння і користування, так і юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що у відносинах, а також спорах з іншими суб`єктами, голова фермерського господарства, якому була передана у власність, постійне користування чи оренду земельна ділянка, виступає не як самостійна фізична особа, власник, користувач чи орендар земельної ділянки, а як представник (голова, керівник) фермерського господарства. У таких правовідносинах їх суб`єктом є не фізична особа - голова чи керівник фермерського господарства, а фермерське господарство як юридична особа (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 615/2197/15-ц (провадження № 14-533цс18).
Пунктами 66-69 зазначеної постанови Велика Палата також вказала, що підставою припинення права постійного користування земельною ділянкою, наданою громадянину для ведення фермерського господарства, є припинення діяльності такої юридичної особи як селянське (фермерське) господарство (п.66). 
Адже правове становище СФГ як юридичної особи та суб`єкта господарювання, в тому числі його майнова основа, повинні залишатися стабільними незалежно від припинення участі в його діяльності засновника такого господарства як в силу об`єктивних причин (смерті, хвороби тощо), так і на підставі вільного волевиявлення при виході зі складу фермерського господарства (п.67). 
Таким чином, одержання громадянином - засновником правовстановлюючого документа на право власності чи користування земельною ділянкою для ведення СФГ є необхідною передумовою державної реєстрації та набуття СФГ правосуб`єктності як юридичної особи. Підставою припинення права користування земельною ділянкою, яка була отримана громадянином для ведення СФГ і подальшої державної реєстрації СФГ як юридичної особи, виступає припинення діяльності відповідного фермерського господарства (п.68).
Звідси у разі смерті громадянина - засновника СФГ відповідні правомочності та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки, яка була надана засновнику саме для ведення фермерського господарства, зберігаються за цією юридичною особою до часу припинення діяльності фермерського господарства у встановленому порядку (п.69).
Окремо Велика Палата Верховного Суду у цій же постанові висловилася і щодо аналогічної позиції викладеної судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. Зокрема, Велика Палата вказала на те, що Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, розглядаючи справу в подібних правовідносинах, у своїй постанові від 18 березня 2019 року у справі № 922/3312/17 зазначив, що єдиним належним і допустимим доказом належності спірної земельної ділянки тій чи іншій особі є наявність правовстановлюючого документа. Оскільки СФГ «Відродження» не надано документів на підтвердження наявності у фермерського господарства оформленого права постійного користування спірною земельною ділянкою, то за таких обставин суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині визнання за СФГ «Відродження» права постійного користування земельною ділянкою. Крім того, суд касаційної інстанції вказав, що на момент виникнення спірних правовідносин набуття права постійного користування земельною ділянкою фермерськими господарствами (для ведення фермерського господарства) не передбачено (п.70). 
Однак, Велика Палата Верховного Суду не погоджується з цими правовими висновками, викладеними в постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі № 922/3312/17, у зв`язку з чим вважає за необхідне відступити від них та зазначає, що з моменту створення селянського (фермерського) господарства (фермерського господарства) до фермерського господарства переходять правомочності володіння і користування та юридичні обов`язки щодо використання земельної ділянки його засновника.
З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що висновок суду першої інстанції щодо відсутності у ФГ «Мрія» права на користування спірними земельними ділянками не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам законодавства.
При цьому, доводи прокурора nта сільської ради щодо відмінності земельної ділянки отриманої у користування площею 42,9 га та земельних ділянок на які відповідач-2 оформив право постійного користування площею 8,75 га та 21,609 га, колегія суддів зазначає, що прокурор не надав доказів, що оформлені земельні ділянки не входять до складу земель отриманих у користування фермерським господарством у 1992 році, а тому оформлення права постійного користування у 2018 році лише на частину земель, які були у законному користування відповідача-2 з 1992 року не порушує прав та охоронюваних законом інтересів позивача чи держави, а тому не може бути підставою для задоволення позову.
Державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ч.1, ст.1 Закону). Відповідно до ст.79-1 ЗК України в діючій редакції, формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється в т.ч. і шляхом інвентаризації земель. 
Сама по собі інвентаризація земель і внесення відповідних відомостей за фактом такої інвентаризації є перевірка фактичних відомостей про земельну ділянку, права на яку вже виникли у особи раніше. 
Так, ОСОБА_1 було отримано дозвіл Головного управління Держгеокадастру у Київській області на проведення інвентаризації земельних ділянок, який було оформлено наказом від 08.06.2018 року №10-5263/15-18-сг. На підставі дозволу, було розроблено відповідну технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель для ведення фермерського господарства.
Відповідно до вимог ч.13 ст.186 ЗК України, ФГ «Мрія» отримано висновок відділу у Васильківському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області №32-10-0.24-2246/167-18 від 30.08.2018 року, згідно із яким технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель для ведення фермерського господарства була погоджена.
Далі, дана документація із землеустрою була подана на затвердження до Головного управління Держгеокадастру у Київській області. Згідно із листом Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 20.09.2018 року №16626/0-8603/0/17-18, останнім було роз`яснено про те, що технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель погоджується територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин і затверджується замовником технічної документації. Тобто, окремого затвердження з боку органів державної влади, така документація не потребує.
Таким чином, ФГ «Мрія» було здійснено інвентаризацію тих земельних ділянок, які з 1992 року перебували у його постійному користуванні на законних підставах. На підставі інвентаризації було встановлено фактичні площі, межі та характеристики цих земельних ділянок з присвоєнням їм відповідних кадастрових номерів. Тобто, фактично відповідачем приведено порядок користування спірними земельними ділянками у відповідність до діючого законодавства станом на 2018 рік, оскільки в 1992 році, ще не існувало єдиного Державного земельного кадастру, кадастрових номерів земельних ділянок та відомостей про такі ділянки в публічній кадастровій карті тощо.
Враховуючи викладене, прокурор не довів наявність тих порушень, на які він послався у позовній заяві, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

3.3. чи були і ким порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси за захистом яких мало місце звернення до суду
Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що прокурор належними та допустимими доказами не довів, наявність порушеного права яке б підлягало захисту.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ТА ДЖЕРЕЛА ПРАВА:
4.1. висновки за результатами розгляду матеріалів справи 
За результатами розгляду справи колегією суддів встановлено, що прокурор не довів наявності порушень норм чинного законодавства та інтересів держави які б могли бути підставою для задоволення позову.

4.2. посилання на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції
Відповідно до ст.7 Земельного Кодексу 1990 року користування землею може бути постійним або тимчасовим. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства. Постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. 
Згідно з ч.1 ст.51 Земельного Кодексу 1990 року громадяни, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство (включаючи й тих, хто переїздить з іншої місцевості), для одержання земельної ділянки у власність або користування подають до сільської, селищної, міської, районної Ради народних депутатів за місцем розташування земельної ділянки заяву, яку підписує голова створюваного селянського (фермерського) господарства. Тобто, заява подається громадянином в інтересах фермерського господарства, яке створюється, (перебуває в процесі створення).
Відповідно до ч.4 ст. 13 Конституції України держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, їх рівність перед законом. Основний Закон України гарантує кожному право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю відповідно до закону.
Нормами ст.2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 визначено, що селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання переважно особистою працею членів цього господарства виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією. Головою селянського (фермерського) господарства є його засновник або особа, яка є його правонаступником. Інтереси селянського (фермерського) господарства перед державними, кооперативними, громадськими, зарубіжними, іншими підприємствами і організаціями, окремими громадянами представляє голова господарства. На ім`я голови селянського (фермерського) господарства видається Державний акт на право довічного успадковуваного володіння землею або приватної власності.
Відповідно до ст.5 Закону № України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 передбачено, що земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства надаються громадянам за їх бажанням у довічне успадковуване володіння, приватну власність або в оренду.
Відповідно до статті 8 Закону № України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20.12.1991 передбачено, що після одержання Державного акта на право приватної власності або довічного успадковуваного володіння землею чи укладення договору на оренду селянське (фермерське) господарство підлягає державній реєстрації в районній, міській Раді народних депутатів, що надала земельну ділянку у довічне успадковуване володіння, приватну власність або користування. Після відведення земельної ділянки в натурі і одержання Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею, приватної власності або договору на оренду земельної ділянки та державної реєстрації селянське (фермерське) господарство набуває статусу юридичної особи; одержує печатку із своїм найменуванням і адресою; відкриває розрахунковий та інші рахунки в установах банку; вступає в ділові відносини з іншими підприємствами, установами та організаціями; визнається як самостійний товаровиробник державними і господарськими органами при плануванні економічного і соціального розвитку регіону. Сільська, селищна Рада народних депутатів заносить до спеціальної погосподарської книги дані про склад господарства, надану господарству земельну ділянку.
19 червня 2003 року було прийнято новий Закон України № 937-IV «Про фермерське господарство» (далі - Закон № 937-IV), яким Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» № 2009-XII визнано таким, що втратив чинність.
У статті 1 Закону № 937-IV вказано, що фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, здійснювати її переробку та реалізацію з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм у власність та/або користування, у тому числі в оренду, для ведення фермерського господарства, товарного сільськогосподарського виробництва, особистого селянського господарства, відповідно до закону.
Згідно із частиною першою статті 5, частиною першою статті 7 Закону № 937-IV право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому  Земельним кодексом України.
Фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, за умови набуття громадянином України або кількома громадянами України, які виявили бажання створити фермерське господарство, права власності або користування земельною ділянкою (стаття 8 Закону № 937-IV).

5. ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ:
5.1. мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу
Колегія суддів відхиляє доводи апелянта, що суд першої інстанції не надав належної оцінки повноваженням позивача, а саме хто має приймати участь у судовому засіданні у справі за позовом прокурора, з огляду на підтвердження повноважень прокурора як особи, що подала позовну заяву в інтересах держави, так і прокурора який представляв інтереси держави безпосередньо в суді.
Колегія суддів погоджується з доводами відповідача-2, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тому факту, що підстава позову була фактично спростована відповідачем, оскільки фермерське господарство «Мрія» було створено ще у 1992 році, безпосередньо після відведення та надання голові фермерського господарства відповідної земельної ділянки, і така земельна ділянка відповідно до норм законодавства чинного на момент виділення земельної ділянки та практики Верховного Суду перебуває у постійному користуванні саме фермерського господарства.
Крім того, колегія суддів визнає обґрунтованими доводи апелянта, що надання земельної ділянки особі, яка має намір створити фермерське господарство безпосередньо для створення такого господарства відповідало нормам чинного на 1992 рік законодавства, а внесення у 2018 році відповідних відомостей до державного земельного кадастру не порушує прав та охоронюваних законом інтересів держави, а відбулось з метою приведення документів у відповідність до норм чинного законодавства і підстави для скасування відповідних реєстраційних дій - відсутні.

6. ВИСНОВКИ ПІВНІЧНОГО АПЕЛЯЦІЙНОГО ГОСПОДАРСЬКОГО СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ:
Колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції прийнято з порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального права, що є підставою для його скасування.
Рішення Господарського суду Київської області від 17.12.2021 у справі №911/1851/19 підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову. 
Апеляційна скарга Фермерського господарства «Мрія» на рішення Господарського суду Київської області від 17.12.2021 у справі №911/1851/19 підлягає задоволенню.

7. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ:
7.1. Судові витрати у вигляді судового збору за розгляд позовної заяви та апеляційної скарги, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову, згідно ч. 1 ст. 129 ГПК України, покласти на прокурора.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд-
ПОСТАНОВИВ:
1. Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Мрія» на рішення Господарського суду Київської області від 17.12.2021 у справі №911/1851/19 задовольнити.
2. Рішення Господарського суду Київської області від 17.12.2021 у справі №911/1851/19 скасувати.
3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову Першого заступника керівника Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Київській області відмовити в повному обсязі.
4. Стягнути з Київської обласної прокуратури (01601, м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 27/2, код ЄДРПОУ 02909996) на користь Фермерського господарства «Мрія» (08681, Київська обл., Васильківський р-н, с. Рославичі, ідентифікаційний код 20625723) 5  763,00 грн (п`ять тисяч сімсот шістдесят три грн 00 коп.) судового збору за подання апеляційної скарги.
5. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ.
6. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Сторони мають право оскаржити постанову в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20 днів, відповідно до ст. ст. 286-291 ГПК України. 
Повний текст рішення складено та підписано 21.03.2023.

Головуючий суддя                                                            К.В. Тарасенко 

Судді                                                                                Ю.Б. Михальська

                                                                                І.А. Іоннікова