ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року	Львів	Справа № 140/1424/22 пров. № А/857/10346/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі :

головуючого судді :                                                  Кухтея Р.В.,
суддів :                                                                        Носа С.П., Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року (ухвалене головуючою-суддею Димарчук Т.М. в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Об`єднання «Віват» до Головного управління ДПС у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

                                                     в с т а н о в и в :

У лютому 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання «Віват» (далі - ТзОВ «Об`єднання «Віват», Товариство, позивач) звернулося в суд із адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Волинській області (далі – ГУ ДПС, контролюючий орган, відповідач), в якому просило визнати протиправним та скасувати розпорядження про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 04.01.2022, яким анульовано ліцензію №03100314202100063 від 07.09.2022 з терміном дії з 07.09.2021 до 07.09.2026 за адресою місця торгівлі : Україна, Волинська область, Любомльський район, село Вишнів, вулиця Київська, 15, автозаправна станція.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 06.04.2022 позовні вимоги було задоволено повністю.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити ТзОВ «Об`єднання «Віват» у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у поданих позивачем документах на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним відсутній акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів законодавства, або копії документів, що підтверджують прийняття об`єкта в експлуатацію відповідно до законодавства, або копії документів, які підтверджують право власності на АЗС інший об`єкт роздрібної торгівлі пальним, виданих у встановленому законодавством порядку. Вказує, що у поданих документах наявний витяг про реєстрацію права власності на малий комплекс обслуговування автотранспорту (дата прийняття рішення про реєстрацію права власності - 15.07.2008, реєстраційний номер - 19533722), а не на АЗС чи будь-який об`єкт роздрібної торгівлі пальним. Враховуючи неподання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, або документів, що підтверджують прийняття АЗС чи будь-якого іншого об`єкту роздрібної торгівлі пальним в експлуатацію, що суперечить нормам ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (далі – Закон №481/95), комісією з питань ліцензування торгівлі підакцизними товарами та зберігання пального прийнято рішення про анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним ТзОВ «Об`єднання «Віват» на місце торгівлі : Україна, Волинська область, Любомльський район, село Вишнів, вулиця Київська, 15.
Позивач не скористався правом подачі відзиву на апеляційну скаргу у встановлений судом строк.
Згідно п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).1
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні по справі матеріали та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.
З матеріалів справи видно, що ТзОВ «Об`єднання «Віват» подало ГУ ДПС заяву та документи на одержання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним за адресою : Україна, Волинська область, Любомльський район, село Вишнів, вулиця Київська, 15, а саме : заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №18898/АП/09 від 07.09.2021, платіжне доручення №179 від 02.09.2021, розпорядження Волинської обласної державної адміністрації №425 від 06.12.2005, акт про передачу на зберігання встановлених межових знаків власнику (користувачу) земельної ділянки від 16.12.2005, акт приймання-передачі земельної ділянки в оренди від 16.12.2005, акт державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об`єкта від 04.08.2008, дозвіл №1334.21.32 від 18.08.2021, дозвіл №1413.21.32 від 30.08.2021, договір оренди №35-ДР-09/21 від 30.08.2021, акт приймання-передачі майна від 01.09.2021 за договором оренди №35-ДР-09/21 від 30.08.2021, додаток №19 від 01.09.2021 до договору оренди №35-ДР-09/21 від 30.08.2021, витяг з Державного реєстру правочинів, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (інд.№126295455 від 04.06.2018), договір оренди землі б/н від 16.12.2005, договір купівлі-продажу б/н від 03.07.2008, акт прийому-передачі майна від 04.07.2008 за договором купівлі-продажу та витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно №19533722 від 15.07.2008.
За результатами розгляду заяви та документів до неї, Товариству була видана ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним №03100314202100063 за адресою місця торгівлі : Україна, Волинська область, Любомльський район, село Вишнів, вулиця Київська, 15, автозаправна станція, з терміном дії з 07.09.2021 по 07.09.2026.
У подальшому, розпорядженням заступника начальника ГУ ДПС від 04.01.2022 було анульовано видану позивачу ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за вищевказаною адресою, з підстав подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії та неподання акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, або документів, що підтверджують прийняття АЗС чи будь-якого іншого об`єкту роздрібної торгівлі пальним в експлуатацію, анулювати ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним. 
Вважаючи протиправним оспорюване розпорядження, Товариство звернулося до адміністративного суду з вимогою про його скасування.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що при поданні заяви для отримання ліцензії позивачем були надані усі необхідні документи, в тому числі ті, на які посилається відповідач у відзиві та які він мав можливість співставити та перевірити, оскільки ГУ ДПС було прийнято позитивне рішення про видачу ліцензії, будь-якої недостовірної інформації в ході перевірки поданих документів контролюючим органом виявлено не було.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, виходячи з наступного.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно ч.1 ст.15 Закону №481/95, оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.
Відповідно до ч.12 ст.15 Закону №481/95, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.
Частиною тринадцятою статті 15 Закону №481/95 передбачено, що ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років
Згідно частин 32-35 статті 15 Закону №481/95, ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію. У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального). Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним. У заяві про видачу ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями або пальним додатково зазначаються адреса місця торгівлі, перелік реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, а також інформація про них: модель, модифікація, заводський номер, виробник, дата виготовлення; реєстраційні номери посвідчень реєстраторів розрахункових операцій (книг обліку розрахункових операцій), які знаходяться у місці торгівлі, та дата початку їх обліку в органах державної фіскальної служби.
Відповідно до ч.37 ст.1 Закону №481/95, для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:
-документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;
-акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;
-дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.
Згідно ч.39 ст.15 Закону №481/95, відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.
Зі змісту наведених правових норм вбачається, що для здійснення господарської діяльності, зокрема, з роздрібної торгівлі пальним, суб`єкт господарювання має отримати ліцензію на здійснення такої діяльності. 
Вичерпний перелік документів, що подається разом із заявою про отримання ліцензії, визначений статтею 15 Закону №481/95.
У цьому переліку, крім іншого, визначено акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 06.04.2021 по справі №240/8544/20 та від 09.08.2022 по справі №580/2513/21.
Судом встановлено, що за результатами розгляду поданих позивачем документів ГУ ДПС позивачу було видано відповідну ліцензію.
Відповідно до ч.50 ст.15 Закону №481/95, ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі:
заяви суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);
рішення про скасування державної реєстрації суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво);
несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії;
рішення суду про встановлення факту незаконного використання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) марок акцизного податку (стосовно імпортерів);
рішення суду про встановлення факту торгівлі суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольними напоями або тютюновими виробами без марок акцизного податку;
рішення суду про встановлення факту переміщення суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) алкогольних напоїв або тютюнових виробів поза митним контролем;
порушення вимог статті 15-3 цього Закону щодо продажу алкогольних напоїв, тютюнових виробів особам, які не досягли 18 років або у не визначених для цього місцях;
отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами;
встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії.
Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) письмового розпорядження про її анулювання.
Тобто, вказаною нормою закріплено вичерпний перелік підстав, за наявності яких ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження.
З матеріалів справи видно, що підставою для прийняття розпорядження слугувало встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії та неподання акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації/ або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, або документів, що підтверджують прийняття АЗС чи будь-якого іншого об`єкту роздрібної торгівлі пальним, в експлуатацію.
Суд першої інстанції вірно зазначив, що з тексту оспорюваного розпорядження неможливо встановити конкретну підставу його видачі, адже у ньому перераховано шість ймовірних причин анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, при цьому, без конкретизації, яке саме встановлене порушення статті 15 Закону №481/95 передувало прийняттю оспорюваного розпорядження.
Щодо неподання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, або документи, що підтверджують прийняття АЗС чи будь-якого іншого об`єкту роздрібної торгівлі пальним в експлуатацію, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ч.3 ст.18 Заключних положень Закону №481/95, тимчасово, до 01.01.2022, суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) можуть отримувати ліцензію на право виробництва пального, право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального на відповідне місце здійснення такої діяльності без подання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 01.01.2014.
З матеріалів справи видно, що згідно акта-передачі майна від 04.07.2008 за договором купівлі-продажу від 03.07.2008 (дата прийняття рішення про реєстрацію права власності - 15.07.2008, реєстраційний номер 19533722), ПП «Каскад» (продавець) передав ТзОВ «Восток» (покупець) майно у наступному переліку, а саме : будівля АЗК, навіс над ТРК, резервуари на АЗС (в кількості 5 штук), площадка АЗК загальною вартістю 7718607,16 грн.
Тобто, згадані вище документи підтверджують право власності на об`єкти нерухомого майна, видані у встановленому законодавством порядку до 01.01.2014.
Таким чином, Товариство не зобов`язане було подавати акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, або документи, що підтверджують прийняття АЗС чи будь-якого іншого об`єкту роздрібної торгівлі пальним в експлуатацію для отримання ліцензії.
Разом з тим, згідно договору оренди №35-ДР-09/21 від 30.08.2021, ТзОВ «Глуско Рітейл» (Орендодавець) в порядку та на умовах визначених цим договором зобов`язується передати ТзОВ «Об`єднання «Віват» (Орендар), а орендар зобов`язується прийняти у строкове користування будівлі, споруди та обладнання, що визначені у цьому договорі.
Згідно п. 1.2 вказаного договору, об`єкти оренди являють собою автозаправні комплекси або їх частини та зазначаються у відповідних додатках (додаткових угодах до цього договору, які є невід`ємною частиною цього договору).
З акта приймання-передачі від 01.09.2021 за договором оренди №35-ДР-09/21 від 30.08.2021 вбачається, що ТзОВ «Глуско Рітейл» передало, а ТзОВ «Об`єднання «Віват» прийняло майно цілісного майнового комплексу, розташованого за вищевказаною адресою.
При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що на сама по собі назва «малий комплекс обслуговування автотранспорту», вказана у договорі купівлі-продажу від 03.07.2008, не змінює суті АЗС, адже згідно акта-передачі майна та інших документів вбачається, що це була саме автозаправна станція (автозаправний комплекс). 
Стосовно доводів відповідача з покликанням на подання недостовірних документів разом із заявою на отримання ліцензії, то таке не заслуговує на увагу, оскільки не підтверджено жодними доказами.
Більше того, в оспорюваному розпорядженні не зазначено, які саме документи містять недостовірні відомості та які саме документи не видавалися чи не погоджувалися уповноваженими органами.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем не доведено факту зазначення позивачем недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії саме на момент їх подання, як передбачено ст.15 Закону №481/95, а тому у відповідача були відсутні підстави для анулювання ліцензії саме на цій підставі.
Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України та ст.17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського Суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерела права.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, судом апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» (рішення від 18.07.2006).
Зокрема, у пункті 23 рішення ЄСПЛ зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи, що і зроблено апеляційним судом переглядаючи рішення суду першої інстанції, аналізуючи відповідні доводи скаржника.
Так, у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).
Інші зазначені в апеляційній скарзі обставини, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.
Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.10 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому судове рішення, постановлене за результатами апеляційного перегляду в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу.
Керуючись ст.ст.12, 308, 311, 315, 316, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

                                                 п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 06 квітня 2022 року по справі №140/1424/22 - без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. В. Кухтей 	
судді	 	С. П. Нос 	
 	 	І. М. Обрізко