Справа № 454/289/22                                Головуючий у 1 інстанції: Фарина Л.Ю. 
Провадження № 22-ц/811/1697/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Бойко С. М. 
       Категорія: 47

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

       24 січня 2023 року                                                         м. Львів
Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого – судді Бойко С.М.,
суддів: Копняк С.М., Ніткевича А.В., 
секретаря – Матяш С.І.,
з участю: представника відповідача Львівської обласної
                              прокуратури – Слиш Г.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 червня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної прокуратури та Держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:
У лютому 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України грошові кошти у сумі 1000000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій посадових осіб Львівської обласної прокуратури, що спричинило приниження честі, гідності та ділової репутації.
В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 21.08.2020 року ним направлено Генеральному прокурору заяву про вчинення кримінального правопорушення суддями Львівського окружного адміністративного суду, яка, в подальшому, була скерована для розгляду до Львівської обласної прокуратури, однак, листом за вих. №15/4/1-944вих-20 від 08.09.2020 року Львівська обласна прокуратура повідомила про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою. 
Позивач вважає вказані дії посадових осіб Львівської обласної прокуратури щодо не внесення відповідних відомостей на підставі його заяви про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань незаконними й такими, що порушують гарантовані йому статтею 40 Конституції України та статтею 56 КПК України права, чим йому заподіяно моральної шкоди.
Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 29 червня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , просить його скасувати з підстав неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуально права, і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
В апеляційній скарзі покликається на те, що суд неповно та неправильно з`ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема, судом не було вказано, які саме докази повинен був подати апелянт для обгрунтування моральної шкоди, яка полягала у приниженні ділової репутації та моральних переживаннях, у зв`язку з діями відповідача.
Вважає, що суд повинен був задовольнити його позовні вимоги, враховуючи ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2020 року у справі №461/7425/20, якою, на переконання апелянта, встановлено незаконність дій Львівської обласної прокуратури.
Наголошує, що суд допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення, на думку апелянта, незаконного рішення та порушення його прав, гарантованих Конституцією України.
25.07.2022 року відповідач Львівська обласна прокуратура подала відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечила доводи та вимоги апелянта.
В судове засідання апеляційного суду позивач не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому справу розглянуто апеляційним судом відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України у його відсутності.
Заслухавши пояснення представника відповідача в заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення відповідно до вимог ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення з наступних підстав.
За загальним правилом, яке міститься у статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. 
У відповідності до ч.1 ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.
Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 ст.1176 ЦК), зокрема, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті – така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу).
Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 22.06.2017 року у справі №6-501цс17.
Відповідно до статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні ним своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цього органу.
Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової особи або службової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, незалежно від вини цієї особи.
Складовими частинами цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди, є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Шкода – це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. 
Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору і тягне за собою порушення майнових (немайнових) прав та інтересів іншої особи із настанням для неї негативних наслідків (втрат) майнового чи немайнового характеру.
Причинний зв`язок, як елемент цивільного правопорушення, виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода – наслідком.
При цьому, в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.
Отже, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди, предметом доказування є не тільки факт неправомірних дій (бездіяльності), а й факт заподіяння шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) та заподіянням шкоди.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2020 року (справа №461/7425/20) скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано уповноважених на розгляд заяв про вчинення кримінального правопорушення посадових осіб прокуратури Львівської області розглянути заяву ОСОБА_1 про вчинення кримінального правопорушення від 21.08.2020 року та повідомити заявника про результати її розгляду у встановленому КПК України порядку.
Разом з тим, листом за вих. №15/4/1-944вих-20 від 08.09.2020 року Львівська обласна прокуратура повідомила ОСОБА_1 про відсутність підстав для внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 21.08.2020 року і роз’яснила, що у разі незгоди з прийнятим рішенням за результатами розгляду даного звернення, він вправі оскаржити таке рішення у встановленому законом порядку. 
Доказів на підтвердження оскарження такого рішення Львівської обласної прокуратури у встановленому законом порядку позивачем не надано.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про безпідставність заявлених позивачем ОСОБА_1 позовних вимог, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду по суті вирішення спору і не вказують на допущення судом порушень норм матеріального та/або процесуального права, які б були обов`язковою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Сокальського районного суду Львівської області від 29 червня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови. Повний текст постанови складений 03 лютого 2023 року.

Головуючий                                           С.М. Бойко 

Судді:                                                   С.М. Копняк

                                        А.В. Ніткевич