Справа № 161/4643/22 	Головуючий у 1 інстанції: Кихтюк Р. М. 	
Провадження № 22-ц/802/151/23  	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
13 лютого 2023 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Бовчалюк З. А., Федонюк С. Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», третя особа ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування, за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2022 року, 

                                       В С Т А Н О В И В:

У квітні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
Покликався на те, що 15 грудня 2020 року о 14 год. 15 хв. у м. Луцьку по вул. Коперника, 51, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «KiaSorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, внаслідок чого здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_4 та допустила зіткнення з припаркованим автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 . 
Крім того, вказував, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі-ДТП), належний йому автомобіль «Opel Astra» отримав механічні пошкодження. Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні ДТП та, на підставі ст. 124 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності.
Позивач ОСОБА_1 також зазначав, що цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП ОСОБА_2 була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» (далі – ПрАТ «СГ «ТАС»). Відповідно страхового полісу АО/7102986, забезпеченим транспортним засобом є автомобіль останньої, марки «KiaSorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , і страхова сума за шкоду заподіяну майну третьої особи, становить 130 000 гривень.
Крім того позивач вказував, що відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №10281 від 05 січня 2021 року, ринкова вартість належного йому автомобіля на час ДТП та розмір заподіяного йому пошкодженням автомобіля матеріального збитку становила 120 488 грн 11 коп, а вартість відновлювального ремонту 195 002 грн 54 коп.
Ураховуючи наведене, зокрема те, що ліміт відповідальності страховика ОСОБА_2 ПрАТ «СГ «ТАС» за заподіяну матеріальну шкоду третім особам становить 130 000 грн, а розмір заподіяного йому пошкодженням автомобіля матеріального збитку становить 120 488 грн 11 коп, 73 900 грн 63 коп, з яких товариство, в порядку існуючих домовленостей, перерахувало на його рахунок і це є недостатнім для повного відшкодування завданих йому матеріальних збитків, позивач ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідача ПрАТ «СГ «ТАС» на свою користь суму страхового відшкодування у розмірі (120 488 грн 11 коп – 73 900 грн 63 коп ) = 46 587 грн 48 коп та відшкодувати понесені по справі судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 02 листопада 2021 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що не відповідає фактичним обставинам справи та прийняте судом з порушенням норм матеріального права, представник позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 просив оскаржуване рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивна тим, що висновок суду першої інстанції про відмову у стягненні на користь позивача 46 587 гривні 48 копійок є незаконним і необгрунтованим, оскільки матеріальна шкода відповідачем страховиком ПрАТ «СГ «ТАС» враховуючи його ліміт відповідальності за шкоду заподіяну третім особам у розмірі саме 130 000 грн, відшкодована ОСОБА_1 неповністю.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ПрАТ «СГ «ТАС», вважаючи висновки суду правильними, а вимоги апеляційної скарги поданої представником позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 безпідставними, просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити.
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням вимог статті 369 цього Кодексу.
Дослідивши обставини справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.
Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки пошкоджений під час ДТП транспортний засіб позивача вважається знищеним, то йому, у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», підлягає виплаті лише різниця між дійсною вартістю автомобіля до та після ДТП.
Такий висновок суду є правильний.
Встановлено, що 15 грудня 2020 року о 14 год. 15 хв.  по вулиці Коперника в місті Луцьку, Волинської області, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «KiaSorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, зіткнулась з автомобілем марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 , який рухався під керуванням позивача ОСОБА_1 . 
Як наслідок під час дорожньо-транспортної пригоди, автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 березня 2021 року, залишеною без змін постановою Волинського апеляційного суду від 14 квітня 2021 року, ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на неї адміністративне стягнення.
Крім того встановлено, що на момент скоєння ДТП відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля «KiaSorento», державний номерний знак НОМЕР_1 , була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС», за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/7102986. Ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну третьої особи  – 130 000 гривень. Наведені обставини визнаються сторонами спору.
Також встановлено, що відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №10281 від 05 січня 2021 року, ринкова вартість належного позивачу ОСОБА_1 автомобіля на час ДТП становила 120 488 грн 11 коп, а вартість відновлювального ремонту - 195 002 грн 54 коп, тобто, вартість відновлювального ремонту цього транспортного засобу є вищою від його ринкової вартості на момент ДТП, а тому автомобіль вважається знищеним, а ремонт недоцільним.
Крім того, згідно висновку про вартість пошкодженого колісного транспортного засобу № 11038 від 18 січня 2020 року ринкова вартість зазначеного вище КТЗ становить 46 695, 05 грн (а.с. 38).
Як слідує з наявних в матеріалах справи: розрахунку № SI06CHQGD9FSQKNP від 13 квітня 2022 року, відповіді ПрАТ «СГ «ТАС» №08088/9121 від 19 квітня 2021 року, відповідачем – страховиком позивачу ОСОБА_1 було виплачено страхове відшкодування у розмірі 73 793  гривні 06 копійок (120 488,11 – 46 695,05)  (а.с. 41, 61).
Відповідно до п. 2.1. ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Пункт 22.1. статті 22 даного Закону вказує, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України вказано, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Частиною другою статті 22 ЦК України визначено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).
За змістом вказаниз норм, за загальним правилом: по-перше, в повному обсязі; по-друге, особою, яка безпосередньо її завдала, шкода підлягає відшкодуванню.
Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності.
Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено як засади, так і процедури отримання потерпілими особами за наслідками ДТП, відшкодування заподіяної шкоди.
Відповідно до пунктів 30.1. та 30.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК України (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду.
Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2021 року у справі № 204/5314/18 , провадження № 61-17280св20, постанові від 02 грудня 2021 року у справі № 753/17190/18, провадження № 61-4879св21.
Таким чином, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши наведені обставини справи, а саме, що автомобіль позивача ОСОБА_1 «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_2 , вважається фізично знищеним після ДТП, а відповідач ПрАТ «СГ «ТАС», здійснив виплату останньому страхового відшкодування в розмірі, що становить різницю між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, і  надавши їй вірну правову оцінку, цілком підставно та обґрунтовано дійшов висновку про відсутність підстави для стягнення з відповідача страхового відшкодування, саме в межах ліміту відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну третьої особи – 130 000 гривень, та прийняв законне і обґрунтоване рішення про відмову в позові.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Отже, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалене ним рішення, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підстав для його зміни та скасування не вбачає.
Доводи апеляційної скарги не впливають на законність оскаржуваного рішення. 
Керуючись ст. ст.. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

                                           У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 – ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області 02 листопада 2022 року залишити без змін. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді