УХВАЛА

02 лютого 2023 року  
м. Київ
справа №260/7913/21
адміністративне провадження №К/990/1473/23
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Уханенка С.А.,
суддів - Кашпур О.В., Радишевської О.Р.,
перевірив касаційну скаргу Державного агентства меліорації та рибного господарства України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного агентства меліорації та рибного господарства України (далі - Держрибагенство), Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області, в якому просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати йому коштів за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом Державного агентства меліорації та рибного господарства України від 07 червня 2019 року №58-ТО «Про відкриття дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 »; зобов`язати Держрибагенство нарахувати та виплатити йому кошти в розмірі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом від 07 червня 2019 року №58-ТО; зобов`язати компетентні органи Державної виконавчої служби, Міністерства юстиції України за наявністю підстав, відповідно до вимог чинного законодавства України, стягнути з відповідача на його користь кошти в сумі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом від 07 червня 2019 року №58-ТО. 
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року, позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Держрибагенства щодо невиплати ОСОБА_1 коштів за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом від 07    червня 2019 року № 58-ТО. Стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 кошти в сумі середньої заробітної плати за час відсторонення від виконання посадових обов`язків за наказом від 07 червня 2019 року №58-ТО, в розмірі 844895,56 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. 
Предметом спору у цій справі є стягнення невиплаченої заробітної плати за час відсторонення посадової особи від виконання посадових обов`язків на час здійснення дисциплінарного провадження щодо неї.
Зі змісту рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що позивач проходив службу на посаді, що у значенні Закону України «Про запобігання корупції» передбачає зайняття відповідального або особливо відповідального становища, тому за приписами пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України справа не є малозначною.
11 січня 2023 року Державне агентство меліорації та рибного господарства України утретє надіслало до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року. Заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення ними норм процесуального права, просить переглянути оскаржене судове рішення на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України. Водночас, у касаційній скарзі заявник просить поновити пропущений строк посилаючись на те, що вперше до Верховного Суду касаційну скаргу було подано вчасно. Проте ухвалами Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 листопада 2022 року (отримано відповідачем 07 грудня 2022 року) та від 27 грудня 2022 року (отримано заявником 03 січня 2023 року) попередні скарги було повернуто на підставі пунктів 1,4 частини п`ятої статті 332 КАС України. Посилаючись на те, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторно звернутись до суду касаційної інстанції та відсутність зволікання при повторному зверненні, заявник просив суд поновити пропущений строк.
Ухвалою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2023 року  касаційну скаргу залишено без руху, а заявнику надано строк для усунення її недоліків. Недоліки скарги усунуто заявником вчасно.
Частинами першою, другою статті 329 КАС України установлено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Частиною третьою статті 329 КАС України встановлено, що строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою     статті 333 цього Кодексу.
За приписами частини четвертої статті 332 КАС України розгляд заяви особи про поновлення строку на касаційне оскарження здійснюється колегією суддів суду касаційної інстанції, склад якої визначений у порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.
Перевіривши зазначені заявником причини пропуску строку на касаційне оскарження, відсутність зволікань з його боку при повторному зверненні, що підтверджується інформацією з автоматизованої системи документообігу суду, колегія суддів дійшла висновку, що строк на касаційне оскарження підлягає поновленню відповідно до частини третьої статті 329 КАС України.
Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є, зокрема, неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, зокрема, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
У касаційній скарзі заявник, зокрема, послався на те, що суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував приписи частини шостої статті 72 Закону України «Про державну службу» у системному зв`язку з частиною п`ятою статті 65 Закону України «Про запобігання корупції», без урахування висновку щодо застосування цих норм права у подібних правовідносинах, сформованого у постанові Верховного Суду у справі №480/4871/18. 
Такі доводи заявника є достатньо мотивованими та потребують перевірки у межах відповідності висновків судів першої та апеляційної інстанції на предмет урахування ними висновку Верховного Суду, сформованому у справі №480/4871/18 щодо застосування положень частини шостої статті 72 Закону України «Про державну службу» у системному зв`язку з частиною п`ятою статті 65 Закону України «Про запобігання корупції» у подібних правовідносинах. 
Касаційна скарга за формою та змістом відповідає вимогам статті 330 КАС України, підстави для її повернення чи відмови у відкритті касаційного провадження відсутні.
Керуючись статтями 248, 329, 334 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
1. Поновити Державному агентству меліорації та рибного господарства України процесуальний строк на касаційне оскарження рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01    червня 2022 року та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року.
2. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою Державного агентства меліорації та рибного господарства України на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 01    червня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного агентства меліорації та рибного господарства України, Управління державного агентства меліорації та рибного господарства у Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.
3.    Витребувати справу №    260/7913/21 із Закарпатського окружного адміністративного суду.
4.    Копію ухвали направити заявнику за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет», а у разі його відсутності - на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
5. Іншим учасникам справи копію цієї ухвали разом із копією касаційної скарги та доданих до неї матеріалів надіслати через підсистему «Електронний суд» у вигляді електронних документів до їхніх електронних кабінетів, якщо ці учасники внесені до цієї автоматизованої системи. В іншому випадку, документи надсилаються цим учасникам на офіційну електронну адресу або засобами поштового зв`язку.
6.   Установити десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на касаційну скаргу та роз`яснити, що до відзиву додаються докази надсилання (надання) його копій та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
7.      Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
Суддя-доповідач:                                                                                 С.А. Уханенко
Судді:                                                                                                    О.В. Кашпур
                                                                                                    О.Р. Радишевська