ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/177/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/4148/22 	Гудзенко В.Л. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       02 лютого 2023 року м. Черкаси:

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів Новікова О. М., Вініченка Б. Б., Нерушак Л. В., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни в інтересах позивача ОСОБА_1  на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2022 року у справі за позовом  ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області, Державної Казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, яка завдана незаконним притягненням до адміністративної відповідальності, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Кушнеренко Т.В., звернувся суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 20.12.2021 старшим інспектором ВРУП Уманського РУП ГУНп в Черкаській області Руденком А. В. було винесено постанову про накладення на нього адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ГАБІ №552722 від 20.12.2021 у вигляді штрафу в розмірі 170,00 грн. Стягнення навкладено за те, що він ніби то скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 44-3 КУпАП, а саме: 20.12.2021 о 13.20 год. по АДРЕСА_1 , перебував у приміщенні магазину «Київстар» без засобів індивідуального захисту – маски, що закриває рот та ніс, чим порушив п.п. 1 п.3 Постанови КМУ №1236 від 09.12.2020. 
Не погодившись з постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про її скасування, оскільки вважав її незаконною, не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, у зв`язку із не з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, грубим порушенням норм матеріального і процесуального права. Позивач не заперечував того факту, що він дійсно 20.12.2021 о 13.20 год. по АДРЕСА_1 , перебував у приміщенні магазину «Київстар» без засобів індивідуального захисту – маски, що закриває рот та ніс, оскільки біля входу до магазину маска впала на землю і стала непридатною для подальшого використання. Працівники магазину безкоштовно маску не запропонували, продати також відмовилися. Всі ці обставини він пояснив працівникам поліції, які прибули до магазину на його виклик, однак, вони не тільки не захистили його права, але ще й склали відносно нього постанову про адміністративне правопорушення. 
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2022 позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені повністю, постанову скасовано, а провадження у справі закрито у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. При цьому, підставою для скасування стало те, що інспектором не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав, зокрема на правову допомогу, та було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Позивач зазначає, що такими неправомірними діями працівників поліції було грубо умисно порушено його законні права, оскільки були проігноровані всі його намагання щось пояснити. Інспектор не намагався з`ясувати всі обставини справи та вислухати пояснення, цими діями завдав позивачу значної моральної шкоди, оскільки він є особою з інвалідністю ІІ групи. Під час розгляду адміністративної справи він був глибоко вражений порушенням своїх прав та несправедливістю дій з боку інспектора поліції. 
Вказане завдало йому значного душевного болю, після чого він значний час переживав, порушився його сон та нормальний розпорядок дня, він був вимушений докладати значних зусиль для відновлення справедливості через суд шляхом оскарження постанови інспектора. 
Також, він витрачав час, який потрібен був йому на інші особисті справи для складання позовної заяви, відвідування суду, вчинення інших необхідних процесуальних дій. 
Зазначене завдало йому значних незручностей та порушило його душевний спокій, принизило в очах друзів та родичів, як порушника карантину в умовах загальної епідемії. Тому, він вважав, що йому було спричинено моральну шкоду, яку він оцінює в 10000,00 грн. та просив стягнути на його користь з Державного бюджету України.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області 06 грудня 2022 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано тим, що сам факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння йому моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким скасовано постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. 
В апеляційній скарзі адвокат Кушнеренко Т. В., не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. 
Вказує, що висновок суду про відсутність наявності моральної шкоди, протиправності діяння її задоподіювача та наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача є помилковим. 
Оскільки, з врахуванням практики Верховного Суду, закриття справи про адміністративне правопорушення є беззаперечною підставою для відшкодування моральної шкоди та не потребує доказування позивачем усіх елементів цивільно-правової відповідальності. Крім того, положеннями дійсного КУпАП не передбачено безпосередньої процедури визнання дій посадових осіб (державних органів), уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення та збирання доказів у справах про адміністративні правопорушення незаконними.
Вважає, що закриття справи про адміністративне правопорушення за відсутністю складу адміністративного правопорушення само по собі є висновком суду про незаконність дій посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження. Зазначає, що заявлений розмір моральної шкоди сформований за його внутрішнім переконанням внаслідок спричинених душевних страждань, які неможливо розрахувати арифметично та буде достатнім покриттям моральних страждань позивача і справедливою сатисфакцією в розумінні ЄСПЛ. 
Вважає, що доводи та підстави, викладені у позові були достатніми для його задоволення, а висновки суду першої інстанції не відповідають дійсним обставинам справи та доводам позивача.
ГУНП у Черкаській області подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу адвоката Кушнеренко Т. В. без задоволення, а рішення суду - без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Посилається на відсутність законних підстав для задоволення даного позову.
Головне управління Державної казначейської служби України подало відзив на апеляційну скаргу, в якому також просить залишити апеляційну скаргу без задоволення. Вважає рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим. Посилається на те, що факт постановлення судом рішення, що набрало законної сили, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття адміністративного провадження стосовно Позивача не може вважатися безумовним доказом заподіяння моральної шкоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Виходячи з положень ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, враховуючи ціну позову, суд апеляційної інстанції проводить розгляд справи без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Частинами 1, 2, 5 статті 263 ЦПК України передбачено що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, у порушення ст. ст. 12, 81 ЦК України не надав суду доказів наявності умов для відшкодування моральної шкоди: неправомірність дій органу державної влади (відповідача), наявність шкоди і причинного зв`язку між неправомірними діями і заподіяною шкодою.
Сам факт скасування постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є доказом заподіяння позивачеві ОСОБА_1 моральної шкоди та підставою для її відшкодування, оскільки судове рішення, яким скасовано постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності, не встановлює доведеність усіх обов`язкових складових цивільно-правової відповідальності. 
За відсутності належних та допустимих доказів упередженого ставлення працівників поліцій до позивача, знущання над ним, наявності злого умислу чи грубої недбалості, спрямованих на ухвалення завідомо незаконної постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, підтвердження факту спричинення моральних та душевних страждань. Сам лише факт нервозності та неспокою, про який вказано у позові, не є належним доказом втрат немайнового характеру позивача внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю працівників правоохоронного органу.
Проте з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2022 було скасовано постанову серії ГАБІ № 552722 по справі про адміністративне правопорушення від 20.12.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 гривень, а адміністративне провадження відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 44-3 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП - у зв`язку із відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення.
При цьому, підставою для скасування стало те, що інспектором не було роз`яснено ОСОБА_1 його прав, зокрема на правову допомогу, та було порушено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
Норми статті 44-3 КУпАП  є бланкетними та особа, що складає протокол про адміністративне правопорушення зобов`язана вказувати пункти та частини Закону, що було порушено. Такі вимоги не були виконані та у протоколі не зазначено які пункти, частини статтей Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» було порушено.
Крім того, як встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення, працівниками поліції допущені порушення при роз`ясненні права на правову допомогу, про що позивачем було вказано в постанові серії ГАБІ № 552722 у справі про адмінправопорушення.
Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди).
Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені статтями 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.
Загально-конституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: статтю 56 Конституції України; статті 1173-1176 ЦК України, Закон України № 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».
Згідно зі статтею 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.
Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.
Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.
Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).
Відповідно до ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.
Статтею 1174 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.
Відповідно до загальних умов цивільно-правової відповідальності необхідною умовою для відшкодування шкоди державою є неправомірні дії державного органу, наявність шкоди та її розмір, а також причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіною шкодою, які повинен довести позивач.
Таким чином, враховуючи обставини, встановлені рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 14.02.2022 у справі № 705/5718/21, колегія суддів вважає, що здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита судом за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали вказане провадження.
У даній справі підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу, накладеного судом.
Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у справі № 569/1799/16-ц від 10 жовтня 2019 року.
Разом з тим, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Моральна шкода - це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у зв`язку з посяганням на її права та інтереси.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
При оцінці обґрунтованості вимог позивачів у справах про відшкодування моральної шкоди необхідно керуватися принципом розумності, тобто виходити з об`єктивно передбачуваних за обставин конкретної справи втілень моральної шкоди. Відповідно, як основний доказ заподіяння моральної шкоди слід розглядати достатньо переконливі з погляду розумності пояснення потерпілої сторони щодо характеру завданих їй немайнових втрат.
Моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.
Разом з тим, з огляду на моральну зумовленість виникнення інституту відшкодування моральної шкоди, цілком адекватними і самодостатніми критеріями визначення розміру належної потерпілому компенсації є морально-правові імперативи справедливості, розумності та добросовісності.
Оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).
З огляду на викладене, колегія суддів вважає доведеним позивачем факт наявності моральної шкоди, що завдана йому провадженням у справі про адміністративне правопорушення, та полягає у приниженні честі, гідності, моральних переживаннях, порушенні нормальних життєвих стосунків. Тому, з урахуванням незначної тривалості провадження у справі про адміністративне правопорушення, вимог розумності та справедливості, відшкодуванню підлягає на користь позивача моральна шкода в розмірі 500,00 гривень, яка буде належною та достатньою для її покриття.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд, про що зазначив у постановах від 10 жовтня 2019 року у справі № 569/1799/16-ц (провадження № 61-19000сво18), від 26 січня 2022 року у справі № 953/6561/20 (провадження № 61-922св21), від 18 травня 2022 року у справі №158/272/21 (провадження № 61-12280св21), від 31 серпня 2022 року у справі № 289/865/21 (провадження № 61-18784св21).
Таким чином, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 35, 258, 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Кушнеренко Тамари Валеріївни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06 грудня 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 500,00 гривень.
В решті – в задоволенні позову відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Судді: