УХВАЛА

14 лютого 2023 року 
м. Київ
справа №640/17086/20
адміністративне провадження №К/9901/15171/21; К/9901/16235/21; К/9901/17167/21; К/9901/17464/21
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Мацедонської В. Е.,
суддів: Данилевич Н. А., Шевцової Н. В.
за участю:
секретаря судового засідання - Морозенко С. П.
представника позивача - Карліна   О.   В.,
представника Кабінету Міністрів України - Пуленця   А.   С.,
представника Державної митної служби України - Гришакової   Н.   Є., 
представника третьої особи - Іщенко   Р.   В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання адвоката Карліна Опанаса Володимировича, який діє в інтересах позивача - ОСОБА_1 , про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №   640/17086/20 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної митної служби України, третя особа на стороні відповідачів, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство фінансів України, про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку, 
УСТАНОВИВ:
У липні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кабінету Міністрів України , Державної митної служби України, третя особа на стороні відповідачів, яке не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Міністерство фінансів України, у якому просив: 
- визнати протиправним та скасувати розпорядження КМУ від 24 квітня 2020 року №   450-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державної митної служби України»;
- поновити ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державної митної служби України з 25 квітня 2020 року;
- звернути до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державної митної служби України з 25 квітня 2020   року;
- стягнути з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходячи з розміру його середньоденної (годинної) заробітної плати;
- звернути до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1 суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу виходячи з розміру його середньоденної (годинної) заробітної плати.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року скасовано та ухвалено нову постанову, якою позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 24 квітня 2020 року № 450-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державної митної служби України». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державної митної служби України з 25 квітня 2020 року. Стягнуто з Державної митної служби України на користь ОСОБА_1  середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 25 квітня 2020 року по 23 березня 2021 року в сумі 468   925,20 грн (чотириста шістдесят вісім тисяч дев`ятсот двадцять п`ять грн 20 коп.) з утриманням установлених законом податків, зборів та інших обов`язкових платежів.
Не погоджуючись з постановою суду апеляційної інстанції, відповідачі звернулися до Верховного Суду з касаційними скаргами, у яких просили їх задовольнити, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2021 року скасувати, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2020 року залишити в силі.
Ухвалами Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17 травня 2021 року, 19 травня 2021   року та 17 червня 2021   року відкрито касаційне провадження за вказаними касаційними скаргами на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
31 січня 2023 року від адвоката Карліна Опанаса Володимировича, який діє в інтересах позивача - ОСОБА_1 , до Верховного Суду надійшло клопотання про передачу справи №   640/17086/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду, мотивуючи тим, що ця справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики. Заявник стверджує про невідповідність статті 87-1 Закону України «Про державну службу» нормам міжнародного права, оскільки така норма звузила існуючі до її прийняття права державних службовців категорії «А» та гарантії від звільнення. Спірною нормою суб`єкту призначення надано можливість звільняти з державної служби службовців категорії «А» без врахування особистих та ділових якостей персоналій (професійної компетентності), що є очевидним проявом дискримінації. На думку заявника, висновки Верховного Суду у цій категорії справ (постанови від 16   червня 2022   року у справі №   640/5318/20, від 16   червня 2022   року у справі №   640/20021/19, від 07   липня 2022   року у справі №   640/17864/20) про те, що звільнення з державної служби на підставі статті 87-1 Закону України «Про державну службу» не становить втручання у передбачене частиною першою статті 8 Конвенції право на повагу до приватного життя: суперечить практиці Європейського суду з прав людини (зокрема, у справах «Полях та інші проти України» та «Олександр Волков проти України»); є юридично неспроможним з огляду на обґрунтування цього висновку (нібито встановлені судом законність, легітимна мета і пропорційність - наведення цих аргументів спростовує саме твердження про відсутність втручання). 
Відповідно до частини п`ятої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.
Частинами першою та другою статті 347 КАС України визначено, що питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується судом за власною ініціативою або за клопотанням учасника справи; питання про передачу справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду вирішується більшістю від складу суду, що розглядає справу.
Як зазначила Велика Палата Верховного Суду в судовому рішенні від 26 березня 2019  року у справі №  804/15369/13-а, для віднесення справи до категорії спорів, що містять виключну правову проблему і вирішення яких необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики, така справа повинна мати декілька з наведених ознак:
- справа не може бути вирішена відповідним касаційним судом у межах оцінки правильності застосування судами нижчих інстанцій норм матеріального права чи дотримання норм процесуального права;
- встановлена необхідність відступити від викладеного в постанові Верховного Суду України правового висновку, який унеможливлює ефективний судовий захист;
- існують кількісні критерії, що свідчать про наявність виключної правової проблеми, а саме значний перелік подібних справ (зокрема, між тими ж сторонами або з однакового предмета спору), які перебувають на розгляді в судах;
- існують якісні критерії наявності виключної правової проблеми, зокрема:
- немає усталеної судової практики у застосуванні однієї і тієї ж норми права, в тому числі, наявність правових висновків суду касаційної інстанції, які прямо суперечать один одному;
- невизначеність законодавчого регулювання правових питань, які можуть кваліфікуватися як виключна правова проблема, в тому числі необхідність застосування аналогії закону чи права;
- встановлення глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці у справах з аналогічними підставами позову та подібними позовними вимогами, а також наявність обґрунтованих припущень, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому;
- наявність різних наукових підходів до вирішення конкретних правових питань у схожих правовідносинах.
Проаналізувавши зазначені в клопотанні підстави, якими заявник обґрунтовує необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні такого, оскільки Суд не вбачає в спірних правовідносинах виключної правової проблеми, такі правовідносини врегульовано нормами права, які є чіткими та в повній мірі дозволяють вирішити спір.
Щодо доводів заявника про необхідність формування єдиної правозастосовчої практики, то колегія суддів зазначає, що таке формування необхідне у разі наявності різної судової практики з одного й того ж питання, проте представником позивача не було наведено рішень Верховного Суду, в яких було б по різному застосовано норми статті 87-1 Закону України «Про державну службу».
З урахуванням вищезазначеного, клопотання адвоката Карліна Опанаса Володимировича, який діє в інтересах позивача - ОСОБА_1 , про передачу справи №   640/17086/20 на розгляд Великої Палати Верховного Суду задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 344, 346, 347, 359 КАС України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання адвоката Карліна Опанаса Володимировича, який діє в інтересах позивача - ОСОБА_1 , про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №   640/17086/20 відмовити.
Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлений 16   лютого 2023 року.
Суддя-доповідач                                                                                В. Е. Мацедонська
Судді                                                                                                    Н. А Данилевич
                                                                                                    Н. В. Шевцова