Ухвала
 
17 січня 2023 року
м. Київ
справа № 947/27643/19
провадження № 61-9016ск22
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів,    
встановив:
У листопаді 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до    ОСОБА_1 , у якому просила суд визначити місце проживання неповнолітніх дітей   ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,та  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,з нею як матір`ю за місцем її проживання, а також стягнути з ОСОБА_1  аліменти на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовий сумі, розмір якої має відповідати 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку.
У травні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 , у якому просив суд визначити місце проживання дітей з ним, а також стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.
  
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року, позов  ОСОБА_2 задоволено.
Визначено місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_2 за місцем її проживання.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини, у твердій грошовий сумі, яка відповідає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка на день винесення рішення визначена у розмірі 1 255, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини, у твердій грошовий сумі, яка відповідає 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, яка на день винесення рішення визначена у розмірі 1 255, 00 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати, пов`язані із поданням позовної заяви, у розмірі 768, 40 грн та 384, 20 грн за забезпечення доказів, а всього 1 152, 60 грн.
У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.
14 вересня 2022 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року у вказаній справі.   
Ухвалою Верховного Суду від 03 жовтня 2022 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків, який продовжувався ухвалою від 01 грудня 2022 року. 
На виконання вимог ухвал Верховного Суду від 03 жовтня 2022 року та від 01 грудня 2022 року заявником надіслано до Верховного Суду квитанції про доплату судового збору за подання касаційної скарги. 
Підставами касаційного оскарження судових рішень заявникзазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме:
- застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 01 серпня 2018 року в справі № 207/3144/16 (провадження № 61-29090св18), від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 03 квітня 2019 року в справі № 521/17605/16-ц (провадження № 61-31429св18), від 24 квітня 2019 року в справі № 300/908/17 (провадження № 61-44369св18), від 04 березня 2020 року в справі № 356/417/17 (провадження № 61-16764св18), від 21 липня 2021 року в справі № 404/3499/17 (провадження № 61-9074св20) (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України);
- судові рішення оскаржуються з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у строк, передбачений законом, за формою та змістом відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави, передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.
Також у касаційній скарзі ОСОБА_1 просить суд зупинити дію рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року до закінчення їх перегляду в касаційному порядку, посилаючись на те, що виконання оскаржуваних судових рішень призведе до порушення його прав, оскільки примусова зміна місця проживання дітей, позбавлення їх звичного середовища може завдати їм психологічної травми.
Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду до закінчення його перегляду в касаційному порядку. 
Клопотання про зупинення дії (виконання)судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення дії (виконання)судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.
Ураховуючи те, що заявникомне наведено достатньо обґрунтованих підстав та не надано жодних доказів, за яких суд касаційної інстанції може зупинитидію оскаржуваних судових рішень, доводи клопотання зводяться лише до ймовірності настання негативних наслідків, тому клопотання  ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року задоволенню не підлягає.  
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
ухвалив:
Відкрити касаційне провадження у вказаній справі.
Витребувати з Київського районного суду м. Одеси цивільну справу № 947/27643/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - служба у справах дітей Нерубайської сільської ради Одеського району Одеської області, про визначення місця проживання дітей та стягнення аліментів.    
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Київського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2021 року та постанови Одеського апеляційного суду від 03 серпня 2022 року відмовити. 
Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.  
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                М. Ю. Тітов
 
                                                                                                            А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                            Є. В. Коротенко