ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
16 березня 2023 року 
м. Київ
справа № 205/4130/22
провадження № 51-2991км22
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального
суду у складі:
головуючого                       ОСОБА_1 ,  
суддів                                   ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового
засідання                             ОСОБА_4 , 
прокурора                           ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року 
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 серпня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК. 
Апеляційний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на вищевказану ухвалу районного суду. 
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у цьому суді. Вказує на те, що суд першої інстанції постановив рішення, яке не передбачено кримінальним процесуальним законом, а тому апеляційний суд мав перевірити законність цього рішення в апеляційному порядку. Враховуючи викладене, апеляційний суд безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою прокурора на підстави вимог ч. 4 ст. 399 КПК. 
Позиції учасників судового провадження
Прокурор підтримав касаційну скаргу та просив її задовольнити. 
Мотиви Суду
Згідно зі ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального й процесуального права при ухваленні судових рішень у тій частині, в якій їх було оскаржено.
Відповідно до ч. 1 ст. 438 КПК підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженим під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Частиною 1 ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів справи, прокурор звернувся із заявою про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК, до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, та ухвалою судді цього суду від 12 липня 2022 року було відкрито провадження за вказаною заявою.
За результатами розгляду заяви прокурорапро відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження,ухвалою суду від 1 серпня 2022 року було відмовлено у її задоволенні.
Не погодившись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу районного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвалою апеляційного суду від 18 серпня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу районного суду від 1 серпня 2022 року. 
Своє рішення суд мотивував тим, що ст. 392 КПК не передбачає окремого оскарження ухвали суду, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судових рішень (вироків), передбачених ч. 1 ст. 392 КПК. Тому на підставі ч. 4 ст. 399 КПК суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою прокурора, оскільки вона подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.
Однак, колегія суддів не погоджується з таким висновком апеляційного суду виходячи з нижченаведеного.
Як убачається з матеріалів справи, прокурор в порядку розділу VII КПК, звернувся із заявою про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, та ухвалою суду було відкрито провадження за вказаною заявою і призначено судовий розгляд.
Так, відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 531 КПК, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. За недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження суд ухвалою закриває розгляд заяви про відновлення матеріалів втраченого кримінального провадження і роз`яснює учасникам судового провадження право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів.
За результатами розгляду заяви прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження, ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 1 серпня 2022 року було відмовлено у її задоволенні.
Разом із тим, рішення суду про відмову в задоволенні заяви прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження щодо  ОСОБА_6 , не відповідає зазначеним вище нормам закону (ст. 531 КПК), та не відповідає його процесуальній формі. Таким чином суд першої інстанції постановив рішення, яке не передбачено КПК. 
Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах від 23 травня 2018 року (провадження № 13-16сво18 та № 13-19кс18), відповідно до яких, під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження за скаргами на ухвали слідчих суддів суди апеляційної інстанції повинні діяти з урахуванням судової практики Верховного Суду України, а саме постанови від 12 жовтня 2017 року, в якій зазначено, що апеляційні суди зобов`язані перевіряти законність ухвал, не передбачених кримінальними процесуальними нормами. Право на апеляційне оскарження такого судового рішення підлягає забезпеченню на підставі п. 17 ч. 1 ст. 7 та ч. 1 ст. 24 КПК, які його гарантують, з огляду на положення ч. 6 ст. 9 вказаного Кодексу, яка встановлює, що у випадках, коли положення КПК не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 КПК.
За таких обставин, з урахуванням положень пунктів 1, 2, 17 ч. 1 ст. 7 КПК, суд апеляційної інстанції під час вирішення питання про відкриття апеляційного провадження в цьому випадку мав би виходити з того, що ухвала суду про відмовув задоволенні заяви прокурора про відновлення втрачених матеріалів кримінального провадження підлягає апеляційному оскарженню.
З огляду на викладене, суддею апеляційного суду було допущено таке порушення вимог кримінального процесуального закону, яке відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК слід визнати істотним, оскільки воно перешкодило суду належним чином забезпечити права і законні інтереси учасників кримінального провадження й ухвалити законне та обґрунтоване рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану ухвалу судді апеляційного суду необхідно скасувати на підставі п. 1 ч. 1 ст. 438 КПК та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції під час якого слід урахувати наведене та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК, Суд
ухвалив:
Касаційну скаргу прокурора задовольнити.
Ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 18 серпня 2022 року скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає.
Судді:
 
ОСОБА_1                                      ОСОБА_2                                         ОСОБА_3