ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2023 р. 	Справа № 440/15525/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2022, головуючий суддя І інстанції: І.С. Шевяков, м. Полтава, повний текст складено 10.05.22  по справі № 440/15525/21 за позовом               ОСОБА_1 до              Полтавського місцевого центра з надання безоплатної вторинної правової допомоги                      про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (надалі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, в якій просив суд  визнати протиправними дії Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги при розгляді заяви вих. №П-1799 від 16.08.2021, які полягають у відмові в наданні безоплатної вторинної правової допомоги ОСОБА_1 щодо складання дисциплінарної скарги до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 за неналежне виконання доручення №016-0002045 від 25.06.2021 року та ненадання правової допомоги по справі №532/175/21 (провадження №1-кс/532/348/2021); трьох клопотань про витребування доказів; інших заяв та клопотань, необхідних для подання даної дисциплінарної скарги; адвокатського запиту до Полтавської установи виконання покарань №23 щодо отримання інформації, необхідної для відправлення до КДКА Полтавської області даної скарги;  зобов`язати Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги в повному обсязі розглянути заяву вих. №П-1799 від 16.08.2021 року та призначити захисника для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру; стягнути з Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги на його користь моральну шкоду у розмірі 10000 грн.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги вказав, що відмова у наданні вторинної правової допомоги, істотно порушила його право, гарантоване Конституцією України та Законом України “Про безоплатну правову допомогу” на безоплатну правову допомогу.  Виходячи з тексту його заяви та аналізуючи дії працівників Полтавського МЦ з надання БВПД можна зробити висновок, що фактично йому було відмовлено у наданні безоплатної вторинної правової допомоги, а саме в призначенні захисника для складання скарги до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області та адвокатського запиту до УВП №23 про отримання інформації необхідної для складання даної скарги. Також вважає безпідставним  твердження суду першої інстанції про те, що в  заяві позивача відсутній виклад обставин, якими він обґрунтовує факт наявності в діях адвоката дисциплінарного проступку,  оскільки Закон України “Про безоплатну правову допомогу” не передбачає такої норми, яка б містила вимоги до змісту заяви про надання безоплатної правової допомоги, а ст.20 цього Закону не передбачає такої підстави для відмови у наданні безоплатної вторинної правової допомоги.
Скориставшись правом подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідач просив рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Предметом апеляційного оскарження є судове рішення, яке прийняте судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у зв`язку з чим колегія суддів вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача,  переглянувши справу за наявними у ній доказами та    перевіривши законність і обґрунтованість  рішення суду першої інстанції в межах  доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є засудженим до покарання у вигляді довічного позбавлення волі за ст. 115 ч. 2, п.п. 4, 10, ст. 152 ч. 4, ст. 15 ч. 2, ст. 115 ч. 2 п.п. 1, 9, ст. 70 Кримінального кодексу України та з 09.10.2015 відбуває покарання у Державній установі “Полтавська установа виконання покарань (№23)” . Станом на час розгляду апеляційної скарги відбуває покарання у Державній установі "Закарпатська установа виконання покарань (№9)" Міністерства юстиції України.
Позивач через ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№23)" направив до Полтавського МЦ з надання БПВД заяву про призначення адвоката для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру від 16.08.2021 вих. №П-1799, в якій просив призначити адвоката для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру, зокрема:
- до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області дисциплінарної скарги щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 за неналежне виконання доручення №016-0002045 від 25.06.2021 та ненадання правової допомоги у справі №532175/21; три клопотання про витребування доказів; інші заяви та клопотання, необхідних для подання даної дисциплінарної скарги;
- до Полтавської установи виконання покарань (№23) адвокатського запиту щодо отримання певної інформації, необхідної для відправлення до КДКА Полтавської області даної дисциплінарної скарги.
Вказана заява із супровідним листом ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№23)" та довідкою по особовій справі позивача надійшла до Полтавського МЦ з надання БПВД 20.08.2021 вх. №94/01-24.
Листом від 26.08.2021 №01-24/1323, надісланим на адресу ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№23)" для вручення ОСОБА_1 , Полтавський МЦ з надання БПВД за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 16.08.2021 вих. №П-1799 повідомив, що відповідно до статті 7 Закону України “Про безоплатну правову допомогу” безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: надання правової інформації; надання консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації. З посиланням на те, що у своїй заяві ОСОБА_1 просить надати правову допомогу та скласти документи, які не передбачені відповідними процесуальними кодексами, а саме: “до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області дисциплінарної скарги щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 за неналежне виконання доручення та ненадання правової допомоги у справі №532175/21; три клопотання про витребування доказів; інші заяви та клопотання, необхідних для подання даної дисциплінарної скарги; до Полтавської установи виконання покарань (№23) адвокатського запиту щодо отримання певної інформації, необхідної для відправлення до КДКА Полтавської області даної дисциплінарної скарги”, Полтавським МЦ з надання БПВД, надаючи безоплатну первинну правову допомогу, роз`яснено, що відповідно до частини 1 статті 36 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки. Також у листі від 26.08.2021 № 01-24/1323 процитовано норми статей 11 – 16 Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 №120.
Щодо клопотань про отримання інформації, яка стосується ОСОБА_3 та яку останній має намір у подальшому використати при розгляді дисциплінарної скарги Полтавським МЦ з надання БПВД роз`яснено, що пункт 2 частини 1 статті 10 Закону України “Про доступ до публічної інформації” встановлює, що кожна особа має право доступу до інформації про неї, яка збирається та зберігається та наведено положення частин 4, 5 статті 19 названого Закону щодо вимог до оформлення запитів на інформацію.
Надалі Полтавським МЦ з надання БПВД підсумовано, що, зважаючи на те, що у своїй заяві ОСОБА_1 просить про надання безоплатної правової допомоги для складання документів, які передбачені Законами України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” та “Про доступ до публічної інформації” Місцевим центром у відповідності до вимог статті 7 Закону України “Про безоплатну правову допомогу” надано безоплатну первинну правову допомогу, а саме: роз`яснено порядок подання та вимоги до змісту заяв і скарг на дії адвоката та порядок подання запитів на інформацію.
При цьому зауважено, що складення Місцевим центром проекту скарги на дії адвоката до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури не являється можливим, оскільки у заяві відсутній виклад обставин, якими обґрунтовано факт наявності в діях адвоката дисциплінарного проступку, вимоги як заявника (скаржника), що мають обов`язково міститися у скарзі, відповідно до статті 14 Положення, зазначеного вище.
Крім того, вказано, що заявник має можливість отримати безоплатну правову допомогу 08 вересня 2021 року з 10-00 до 11-00 години під час роботи консультаційного пункту в приміщенні Державної установи “Полтавська установа виконання покарань (№ 23)”.
Що стосується складання адвокатського запиту, у листі зауважено, що подання адвокатського запиту передбачено не процесуальними кодексами, а законом України, що визначає правовий статус адвоката, при цьому системний аналіз статті 20 та 24 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” вказує на те, що адвокатський запит – форма збору доказів чи інформації, яка необхідна для надання правової допомоги і використання у конкретній справі, де адвокат належним чином уповноважений на надання правової допомоги, а не самостійний вид правових послуг, що надається відповідно до Закону України “Про безоплатну правову допомогу”.
Вважаючи, що Полтавським місцевим центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання правової допомоги за заявою від 16.08.2021, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що питання, стосовно яких позивач просив надати правову допомогу у заяві від 16.08.2021, не стосувалися складення документів процесуального характеру, оскільки документи, вказані у заяві, передбачені Законом України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, а не процесуальним законом. Також у вказаній заяві позивач не порушував питання здійснення його захисту в межах кримінального провадження, представництва інтересів в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами. Беручи до уваги те, що позивачу надано безоплатну первинну правову допомогу за його заявою у формі роз`яснення (консультації), суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність порушеного права позивача, а відтак і про відсутність підстав для задоволення позовної вимоги позивача про визнання протиправною бездіяльності Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо ненадання ОСОБА_1 правової допомоги за заявою від 16.08.2021, та похідної вимоги про відшкодування моральної шкоди.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначено у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" від 02.06.2011 №3460-VI (далі - Закон №3460-VI).
Статтею 1 Закону №3460-VI передбачено, що безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел; правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.
Згідно зі статтею 3 Закону № 3460-VI право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.
За приписами частини 1 статті 7 Закону № 3460-VI безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до частини 2 статті 7 Закону № 3460-VI безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) надання правової інформації; 2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань; 3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); 3-1) надання консультацій, роз`яснень та підготовка проектів договорів користування земельними ділянками (оренда, суборенда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) для сільського населення - власників земельних ділянок; 4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.
Статтею 8 Закону №3460-VI передбачено, що право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України.
Статтею 9 Закону №3460-VI до суб`єктів надання безоплатної первинної правової допомоги в Україні віднесено: 1) органи виконавчої влади; 2) органи місцевого самоврядування; 3) фізичні та юридичні особи приватного права; 4) спеціалізовані установи; 5) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 13 Закону №3460-VI безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя.
Частиною 2 статті 13 Закону №3460-VI визначено, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.
Пунктом 7 частини 1 статті 14 Закону №3460-VI передбачено, що право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України, зокрема, мають особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.
Статтею 15 Закону №3460-VI передбачено, що суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.
Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 16 Закону №3460-VI Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) та місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги.
Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є неприбутковими організаціями, користуються правами юридичної особи, мають власні бланки, печатку із своїм найменуванням.
Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечують надання всіх видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.
Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України.
Так, відповідно до пункту 13 Положення про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02.07.2012 №967/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.05.2016         №1487/5) місцеві центри відповідно до покладених на них завдань, зокрема: розглядають звернення осіб про надання безоплатної первинної правової допомоги протягом десяти днів з дня надходження зазначеного звернення (пп. 4); надають правову інформацію, консультації і роз`яснення з правових питань (пп. 5); забезпечують складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (пп. 6); забезпечують представництво інтересів осіб, визначених пунктами 1-2-3, 8-14 частини першої та частиною другою статті 14 Закону, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами на підставі довіреності, виданої особою, яка звернулася за наданням безоплатної вторинної правової допомоги, а також надання інших видів правових послуг безоплатної вторинної правової допомоги таким особам (пп. 10); забезпечують складання документів процесуального характеру та здійснення представництва інтересів особи, засудженої до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, за зверненням такої особи або за ухвалою суду в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами, залучають у встановленому порядку перекладача (сурдоперекладача), видають доручення адвокатам / уповноважують працівників місцевих центрів для надання безоплатної вторинної правової допомоги таким особам; скасовують у разі необхідності видані адвокатам доручення в установленому порядку; (пп. 11); розглядають звернення суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу та перевіряють належність особи до категорій осіб, які мають право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги, у встановленому порядку (пп. 15).
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 17 Закону №3460-VI Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.
Порядок розгляду звернення особи про надання безоплатної вторинної правової допомоги визначений статтею 19 Закону №3460-VI, частинами 1, 3, 4 якої передбачено, що у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги. Якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи. Якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги         приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.
Відповідно до частини 1 статті 20 Закону №3460-VI особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону; 2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу; 3) вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними; 4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання; 5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правової допомоги.
Аналіз наведених правових норм права дає підстави для висновку, що право на отримання безоплатної правничої допомоги гарантовано Конституцією України, а зміст і порядок реалізації такого права визначено у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" від 02.06.2011 №3460-VI.
Вказаний Закон виокремлює два види безоплатної правової допомоги: 1) безоплатну первинну правову допомогу, яка надається в повному обсязі усім особам, які перебувають під юрисдикцією України та 2) безоплатну вторинну правову допомогу, яка надається певній категорії осіб, у випадках, передбачених цим Законом. Перелік правових послуг, які охоплює безоплатна первинна правова допомога, а також порядок їх надання, відмінний від переліку та порядку надання правових послуг в межах безоплатної вторинної правової допомоги. Ця відмінність зумовлена тим, що за приписами Закону №3460-VI безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина 1 статті 7 Закону №3460-VI), а безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (частина 1 статті 13 Закону №3460-VI).
З огляду на викладене до переліку правових послуг в межах безоплатної первинної правової допомоги Законом №3460-VI віднесено, зокрема, такі види правових послуг, як надання правової інформації; надання консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру), тоді як безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.
Отже, в межах безоплатної первинної правової допомоги можуть бути складені усі документи правового характеру (заяви, скарги та інші документи), крім документів процесуального характеру, складення яких є правовою послугою в межах надання безоплатної вторинної правової допомоги.
Законодавство України не містить визначення понять “документ правового характеру”, “документ процесуального характеру”. Водночас аналіз змісту положень Закону №3460-VI у їх взаємозв`язку свідчить, що документ правового характеру є поняттям більш широким і включає заяви, скарги, інші документи, в тому числі і документи процесуального характеру.
Аналізуючи поняття “документів процесуального характеру”, складання яких Законом України "Про безоплатну правову допомогу" визначається як правова послуга в межах безоплатної вторинної правової допомоги, суд бере до уваги, що безоплатна вторинна правова допомога полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя. Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди.
Згідно з частиною 2 статті 2 Закону України “Про судоустрій і статус суддів” від 2 червня 2016 року № 1402-VIII судову владу реалізовують судді та, у визначених законом випадках, присяжні шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. За змістом частини 1 статті 8 вказаного Закону ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Судові процедури регламентовані в Україні такими процесуальними законами як Цивільний процесуальний кодекс України, Кримінальний процесуальний кодекс України, Господарський процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України. Усі ці процесуальні закони оперують таким поняттям як “процесуальний документ”, який складається як судом, так і іншими учасниками процесу.
Так, зокрема, частиною 2 статті 35 КПК України визначено, що матеріали кримінального провадження, скарги, заяви, клопотання та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яка здійснюється працівниками апарату відповідного суду в день надходження таких матеріалів.
Відповідно до частин 2, 5 статті 14 ЦПК України позовні та інші заяви, скарги та інші передбачені законом процесуальні документи, що подаються до суду і можуть бути предметом судового розгляду, в порядку їх надходження підлягають обов`язковій реєстрації в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі в день надходження документів. Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їхні офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). Аналогічні положення визначені у статті 18 КАС України, статті 6 ГПК України.
Отже, саме процесуальними законами передбачені види, порядок складення і подання процесуальних документів.
За приписами пункту 5 частини 1 статті 27 Закону №3460-VI Закону №3460-VI Кабінет Міністрів України встановлює розмір та порядок оплати діяльності суб`єктів надання безоплатної вторинної правової допомоги.
За змістом пункту 12 Методики обчислення розміру винагороди адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 17 вересня 2014 р. №465 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2016 р. №1048) для цілей цієї Методики документами процесуального характеру вважаються виключно документи, передбачені відповідними процесуальними кодексами.
Отже, проаналізувавши норми Закону України "Про безоплатну правову допомогу" та інших актів законодавства, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що під документом процесуального характеру, складення якого є правовою послугою в межах безплатної вторинної правової допомоги, у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" розуміється документ, що складається відповідно до вимог процесуального закону.
З огляду на матеріали справи, позивач, звертаючись через ДУ "Полтавська установа виконання покарань (№23)" до Полтавського МЦ з надання БПВД зі заявою про призначення адвоката для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру від 16.08.2021 вих. №П-1799, просив призначити адвоката для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру, зокрема: до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Полтавської області дисциплінарної скарги щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності адвоката ОСОБА_2 за неналежне виконання доручення №016-0002045 від 25.06.2021 та ненадання правової допомоги у справі №532175/21; три клопотання про витребування доказів; інші заяви та клопотання, необхідних для подання даної дисциплінарної скарги; до Полтавської установи виконання покарань (№23) адвокатського запиту щодо отримання певної інформації, необхідної для відправлення до КДКА Полтавської області даної дисциплінарної скарги.
З огляду на зміст заяви, відповідачем прийнято рішення про надання безоплатної первинної допомоги, в той час як позивач вважає, що на його звернення повинен був отримати безоплатну вторинну допомогу, як особа, що має право на її отримання, враховуючи перебування в закладах виконання покарань.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що відповідно до положень статті 33 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність” від 5 липня 2012 року №5076-VI (далі – Закон № 5076-VI) адвоката може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з підстав, передбачених цим Законом. Дисциплінарне провадження - процедура розгляду письмової скарги, яка містить відомості про наявність у діях адвоката ознак дисциплінарного проступку. Дисциплінарне провадження стосовно адвоката здійснюється кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури за адресою робочого місця адвоката, зазначеною в Єдиному реєстрі адвокатів України.
За приписами частини 1 статті 36 Закону №5076-VI право на звернення до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури із заявою (скаргою) щодо поведінки адвоката, яка може бути підставою для дисциплінарної відповідальності, має кожен, кому відомі факти такої поведінки.
Рішенням Ради адвокатів України від 30.08.2014 №120 затверджено Положення про порядок прийняття та розгляду скарг щодо неналежної поведінки адвоката, яка може мати наслідком його дисциплінарну відповідальність (далі – Положення № 120).
Враховуючи викладене, заява (скарга) щодо поведінки адвоката із клопотаннями, необхідними для її прийняття і розгляду, не є документом процесуального характеру, оскільки передбачена не процесуальним законом, а Законом України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, Положенням № 120.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону № 5076-VI адвокатський запит - письмове звернення адвоката до органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності та підпорядкування, громадських об`єднань про надання інформації, копій документів, необхідних адвокату для надання правової допомоги клієнту.
Отже, адвокатський запит є формою збору адвокатом інформації, документів під час надання правової допомоги клієнту в межах відповідного доручення, та не є самостійним видом правових послуг, передбаченим у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" .
При цьому порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації визначений Законом України “Про доступ до публічної інформації”.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів зазначає, що питання, стосовно яких позивач просив надати правову допомогу у заяві від 16.08.2021, не стосувалися складення документів процесуального характеру, оскільки документи, вказані у заяві, передбачені Законом України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”, а не процесуальним законом. Також у вказаній заяві позивач не порушував питання здійснення його захисту в межах кримінального провадження, представництва інтересів в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.
При цьому в заяві не визначено який самий вид правової допомоги (первинної чи вторинної) позивач просить надати йому.
За наведених обставин, враховуючи зміст заяви позивача від 16.08.2021 вих. №П-1799 про призначення адвоката для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру, яка не стосувалася питань надання безоплатної вторинної правової допомоги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем правомірно надано позивачу листом від 26.08.2021 №01-24/1323 безоплатну первинну правову допомогу (шляхом роз`яснення порядку подання заяви (скарги) щодо поведінки адвоката, порядку подання запитів на інформацію, підстав для складання адвокатського запиту). 
Відхиляючи доводи заявника апеляційної скарги про те, що відповідач повинен був прийняти рішення про відмову у наданні такої допомоги, колегія суддів зазначає, що  у заяві від 10.08.2021 позивач не просив надати правові послуги, які охоплюються наданням безоплатної вторинної правової допомоги.
Отже, колегія суддів уважає безпідставними доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідачем допущено бездіяльність щодо ненадання ОСОБА_1 правової допомоги за заявою від 16.08.2021, що призвела до позбавлення останнього права на отримання безоплатної вторинної правової допомоги.
Не аргументованими є доводи позивача в апеляційній скарзці про те, що відмова у наданні вторинної правової допомоги істотно порушила його право, гарантоване Конституцією України та Законом України “Про безоплатну правову допомогу” на безоплатну правову допомогу, оскільки позивачу надано безоплатну первинну правову допомогу за його заявою у формі роз`яснення (консультації),  а також запропоновано отримати безоплатну правову допомогу 08 вересня 2021 року з 10-00 до 11-00 години під час роботи консультаційного пункту в приміщенні Державної установи “Полтавська установа виконання покарань (№ 23)”.
Доводи заявника апеляційної скарги про помилковість висновків суду першої інстанції про те, що в заяві позивача відсутній виклад обставин, якими він обґрунтовує факт наявності в діях адвоката дисциплінарного проступку, колегія суддів також відхиляє, оскільки, як вже зазначалося раніше, позивачу надано безоплатну первинну правову допомогу за його заявою у формі роз`яснення (консультації), а тому в межах спірних правовідносин не вимагається прийняття рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги. При цьому для складання документів правового характеру (скарги про вчинення дисциплінарного проступку) в рамках безоплатної первинної допомоги дійсно необхідно виклад обставин, якими обґрунтовується факт наявності в діях адвоката дисциплінарного проступку. Водночас зі змісту заяви позивача не можливо встановити в чому саме полягає вчинення адвокатом дисциплінарного проступку, що обумовлює необхідність звернення на його дії зі скаргою до уповноважених органів.
З огляду на вищевикладене та зміст заяви позивача щодо надання правової допомоги зі зверненням про отримання інформації, колегія суддів дійшла висновку про те, що відповідач правомірно забезпечив надання позивачу безоплатної первинної правової допомоги (шляхом роз`яснення порядку подання заяви за отриманням інформації до її розпорядників), а не безоплатної вторинної правової допомоги, надання якої передбачає видачу центром наказу та доручення з питань захисту, представництва інтересів та складення процесуальних документів.
На підставі викладеного вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушень прав позивача, які б потребували судового захисту.       
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, колегія суддів зважає на те, що ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2021 відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору за подання апеляційної скарги до ухвалення постанови суду апеляційної інстанції по справі № 440/15525/21.
Оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено, колегія суддів дійшла висновку, що судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2727 грн (150 % від суми судового збору в суді першої інстанції за звернення до суду однієї вимоги немайнового характеру та вимоги майнового характеру) підлягає стягненню на користь Державного бюджету з ОСОБА_1 .
Дана справа є справою незначної складності, тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, зазначених в підпунктах: "а", "б", "в", "г" пункту 2 ч. 5 статті 328 КАС України. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 по справі                                                     № 440/15525/21 залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 до Державного бюджету України судові витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 2724 грн (дві тисячи сімсот двадцять чотири гривень). 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		І.С. Чалий 	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко