ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

22 березня 2023 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 750/12948/21
Головуючий у першій інстанції – Рахманкулова І. П.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/53/23

Чернігівський апеляційний суд у складі: 
головуючого- судді: Скрипки А.А.
суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.

сторони:
позивач: Акціонерне товариство ”Акцент-Банк”
відповідач: ОСОБА_1 

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Рахманкулової І.П. від 05 січня 2022 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, у справі за позовом Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, 

                         В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2021 року Акціонерне товариство ”Акцент-Банк” звернулось до суду з даним позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.07.2019   року   у   розмірі   15 454,52   грн.  станом  на  20.10.2021  року, яка   складається     із     наступного:  12 132,26    грн.   -   заборгованість   за кредитом;  3 322,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за штрафами. Також позивач просив стягнути  з  відповідача на свою користь понесені судові витрати у розмірі 2 270 грн. за подання позовної заяви. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство ”Акцент-Банк” обґрунтовувало тим, що 28.07.2019 року відповідач ОСОБА_1   приєдналась  до  Умов  та  Правил  надання банківських послуг в Акцент-Банку, з метою укладення кредитного договору та отримання кредитної картки. На підставі підписаної анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування ним у розмірі 44,40% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач вказував, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею анкета-заява разом із Умовами та Правилами і Тарифами, які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/terms, складає між нею та банком кредитний договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач зазначав, що банк свої зобов`язання за укладеним договором виконав в повному обсязі. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконувала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Доводи позовної заяви стверджують, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним із банком кредитним договором, станом на 20.10.2021 року у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором №б/н від 28.07.2019 року у розмірі 15 454,52 грн., яка складається із наступного: 12 132,26 грн. - заборгованість за кредитом; 3322,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за штрафами. Вказану суму заборгованості за кредитним договором позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 270 грн.  

Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.01.2022 року позов Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” заборгованість за кредитом у сумі 12 132 грн. 26 коп. У задоволенні решти позовних вимог - судом відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” 1 781 грн. 95 коп. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство ”Акцент-Банк” просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог, та ухвалити у вказаній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” вказують, що заочне рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року у оскаржуваній частині ухвалено судом із порушенням норм матеріального права, і тому підлягає скасуванню. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ”Акцент-Банк” зазначає, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду із формою договору та його умовами, а також продовжуючи користуватись грошовими коштами, автоматично приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджує укладення відповідачем договору з банком. Доводи апеляційної скарги стверджують, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач кредитні кошти не повернула, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у вимогах позову  в частині стягненні відсотків по кредиту, враховуючи, що при укладенні договору відсоткова ставка була визначена сторонами. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач разом з анкетою-заявою надав суду паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в якому зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки та штрафів у паспорті споживчого кредиту від 28.07.2019 року, а саме, сторони договору узгодили розмір відсоткової ставки за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту у відповідному розмірі, і за даних обставин, позовні вимоги банку підлягають задоволенню у повному обсязі. 

В частині задоволення судом першої інстанції вимог заявленого позову, заочне рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року апелянтом не оскаржується.
Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
За даних обставин, заочне рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року переглядається апеляційним судом в частині відмови у задоволенні позовних вимог АТ ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 . 

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, апеляційний суд розглядає справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” на заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.01.2022 року у справі за позовом Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, без повідомлення учасників справи. 
Відповідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Як вбачається з матеріалів справи, сторони даного спору обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи. 

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 28.07.2019 року ОСОБА_1 підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.8, зворот).

Як вбачається із вимог заявленого позову (а.с.3-5), позивач вказує, що внаслідок порушення ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним із банком кредитним договором, станом на 20.10.2021 року у відповідача виникла заборгованість  за  кредитним  договором  №б/н  від  28.07.2019  року  у розмірі 15 454,52 грн., яка складається із наступного: 12 132,26 грн. - заборгованість за кредитом; 3 322,26 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 0,00 грн. - заборгованість за штрафами.

На підтвердження вимог заявленого позову АТ ”Акцент-Банк” надано розрахунок заборгованості відповідача за договором №б/н від 28.07.2019 року, укладеним між АТ ”Акцент-Банк” та ОСОБА_1 , станом на 20.11.2021 року (а.с.7-8).

До позовної заяви позивачем додано Витяг із Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку (а.с.10-16), та Тарифи по картці ”Зелена” (а.с.17-18), які не містять в собі підпису відповідача ОСОБА_1 .

Матеріали справи містять в собі паспорт споживчого кредиту за програмою ’’Кредитна картка’’.  

Як вбачається із заочного рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року у оскаржуваній частині, відмовляючи у задоволенні позовних вимог АТ ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення 3 322,26 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом, суд першої інстанції виходив з тих обставин, що посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, при визначенні розміру відсотків, не можна вважати домовленістю сторін про їх розмір та порядок сплати. Оскільки, як зазначив суд першої інстанції у заочному рішенні від 05.01.2022 року, дані Умови та Правила надання банківських послуг позичальником не підписані, при цьому, матеріали справи не містять в собі підтвердження тих обставин, що саме вказані Умови та Правила надання банківських послуг були погоджені із відповідачем при оформленні анкети-заяви. Оскільки, як вказав суд першої інстанції у заочному рішенні від 05.01.2022 року, розмір вказаних платежів сторонами у підписаних ними документах не обумовлено, а надані банком витяги з Тарифів та Умов і Правил, не можуть розцінюватись, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.
При вирішенні вимог заявленого позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 322 грн. 26 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, судом першої інстанції прийнято до уваги висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.
   
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки заочного рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку до відповідача про стягнення 3 322 грн. 26 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, не узгоджуються із нормами матеріального права, не можуть бути підставами для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року, у оскаржуваній апелянтом частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.           

В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство ”Акцент-Банк” зазначає, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду із формою договору та його умовами, а також продовжуючи користуватись грошовими коштами, автоматично приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджує укладення відповідачем договору з банком. Доводи апеляційної скарги стверджують, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач кредитні кошти не повернула, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у вимогах позову  в частині стягненні відсотків по кредиту, враховуючи, що при укладенні договору відсоткова ставка була визначена сторонами. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач разом з анкетою-заявою надав суду паспорт споживчого кредиту, підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, в якому зазначені всі оговорені умови кредитування, строки, процентна ставка та інше. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскільки сторони узгодили розмір відсоткової ставки та штрафів у паспорті споживчого кредиту від 28.07.2019 року, а саме, сторони договору узгодили розмір відсоткової ставки за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту у відповідному розмірі, і за даних обставин, позовні вимоги банку підлягають задоволенню у повному обсязі. 

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року, у оскаржуваній частині, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1, ч.2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ч.1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Частина 1 статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч.1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно ч.1, ч.2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частини 1,2 статті 1055 ЦК України визначають, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Необхідно зазначити, що у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 28.07.2019 року, яка підписана відповідачем ОСОБА_1 , процентна ставка не зазначена (а.с.8, зворот).
Як вбачається із вимог заявленого позову (а.с.3-5), позивач просив стягнути з відповідача на свою користь 12 132,26 грн. - заборгованості за кредитом, а також 3 322,26 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом.   
АТ ’’Акцент-Банк’’, обґрунтовуючи право вимоги у вказаній частині позовних вимог, в тому числі, їх розмір і порядок нарахування, крім розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в А-Банку, які розміщені на відповідному банківському сайті http://a-bank.com.ua/terms. 
Витягом з Умов та Правил надання батьківських послуг в А-Банку, які розміщені на вказаному банківському сайті, наданим позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, визначені, у тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема, пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, та їх розміри і порядок нарахування, тощо.
При цьому, матеріали справи не містять в собі належних та достатніх підтверджень, у розумінні приписів статей: 77,80 ЦПК України, відносно того,  що  саме  цей  витяг  з  Умов  та  Правил  надання  банківських  послуг в А-Банку розуміла відповідач ОСОБА_1 , та ознайомилась і погодилась з даним документом, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку. Також матеріали справи також не містять в собі належних та достатніх підтверджень відносно того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, та, зокрема, саме у зазначених в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.
Крім того, роздруківка із сайту позивача не може бути належним доказом, оскільки даний доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та Правила споживчого кредитування.

В обґрунтування позовних вимог банком до позовної заяви було додано копію паспорта споживчого кредиту за програмою ”Кредитна картка” (а.с.9), яким визначено основні умови кредитування трьома типами кредитного продукту: Картка ”Універсальна”, Картка ”Універсальна Gold” та Картка ”Зелена”; викладена інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація, інші правові аспекти. Паспорт споживчого кредиту підписано споживачем ОСОБА_1 28.07.2019 року за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Посилання апелянта на наявність паспорта споживчого кредиту, який підписано відповідач ОСОБА_1 , не може бути підставою для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року, у оскаржуваній частині, виходячи із наступного. 
Позивач вказує, що згідно паспорта споживчого кредиту, відповідач ОСОБА_1 підтвердила отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, які надані, виходячи із обраних нею умов кредитування. У паспорті зазначена процентна ставка, розмір штрафів при порушенні термінів платежів та інше, і як зазначає позивач, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору, при цьому, розрахунок заборгованості здійснено банком на підставі узгоджених сторонами умов кредитування. 
Дослідивши наданий позивачем паспорт споживчого кредиту за програмою ’’Кредитна картка’’ (а.с.9), апеляційний суд дійшов наступного висновку.
Паспорт споживчого кредиту містить в собі положення про те, що викладена у ньому інформація зберігає чинність та є актуальною до 01.01.2020 року. Також у вказаному паспорті споживчого кредиту за програмою ’’Кредитна картка’’ зазначено, що: ’’… Умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів, тощо.’’
У розділі 4 даного паспорта споживчого кредиту за програмою ’’Кредитна картка’’ зазначено, що: ’’… Реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит.’’
При цьому, анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку не містить в собі домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, а також посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору.
Необхідно зазначити, що паспорт споживчого кредиту за програмою ’’Кредитна картка’’, є інформацією, яка була надана ОСОБА_1 , і при цьому, матеріали справи не містять в собі відомостей про те, які саме із зазначених у паспорті умов були прийняті позичальником, та який саме тип кредитного продукту: Картка ”Універсальна”, Картка ”Універсальна Gold”, Картка ”Зелена” було обрано відповдіачем, хоча умови кредитування за цими типами кредитних продуктів є різними. На підставі вищенаведеного, вказана інформація не може бути прийнята судом до уваги в якості доказу на підтвердження конкретних умов кредитування.      

Відповідно до приписів ч.1,ч.6 статті 81 ЦПК України, яка регламентує обов`язок доказування і подання доказів, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 

Приймаючи до уваги вищезазначене, а також, відповідно до ч.4 статті 263 ЦПК України, висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновку заочного рішення суду першої інстанції від 05.12.2022 року щодо відмови у задоволенні позовних вимог АТ ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 3 322,26 грн.
   
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не містять в собі підстав для скасування заочного рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року у оскаржуваній апелянтом частині, ухваленого у вказаній частині судом на підставі норм права, які регламентують спірні правовідносини та на основі з`ясованих фактичних обставин справи, підтверджених тими доказами, які були досліджені судом в ході розгляду справи. 

Апеляційний  суд вважає за необхідне зазначити, що вірно вирішивши по суті вимоги заявленого позову, та зазначивши у резолютивній частині заочного рішення від 05.01.2022 року, що позов Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, підлягає частковому задоволенню, а саме, що стягненню з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” підлягає заборгованість за кредитом  у  сумі  12 132  грн.  26  коп.,  а  у  задоволенні  решти  позовних вимог - необхідно відмовити, судом першої інстанції у мотивувальній частині заочного рішення від 05.01.2022 року допущено описку. А саме, суд першої інстанції зазначив: ’’… суд вважає за можливе стягнути з відповідача фактично отримані грошові кошти (тіло кредиту) в сумі 15 454 грн. 52 коп., у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню.’’    
Вказана описка суду першої інстанції, на думку апеляційного суду, в контексті приписів статті 269 ЦПК України, яка регламентує виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, а також статті 376 ЦПК України, не може бути підставою для скасування або зміни заочного рішення суду першої інстанції від 05.01.2022 року, у оскаржуваній апелянтом частині.  

За даних обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” необхідно залишити без задоволення, а заочне рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.01.2022 року, у оскаржуваній частині, необхідно залишити без змін. 

В іншій неоскаржуваній апелянтом частині заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05.01.2022 року апеляційним судом не переглядається, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України. 

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,
                                 
                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства ”Акцент-Банк” - залишити без задоволення.

Заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 05 січня 2022 року, у оскаржуваній частині, залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 22.03.2023 року.      

Головуючий:                                                   Судді: