УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

23 березня 2023 року 

м. Київ 

справа № 420/12158/22
адміністративне провадження № К/990/7820/23 

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.

перевірив касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року (суддя              Єфіменко К.С.) та
постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року (колегія у складі суддів Танасогло Т.М., Бітова А.І., Градовського Ю.М.)
у справі № 420/12158/22
за позовом ОСОБА_1 
до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області 
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

УСТАНОВИВ:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - ГУ ПФ України в Одеській області, відповідач), у якому просив:
- визнати протиправними дії відповідача щодо ненарахування та невиплати йому компенсації втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 до дня фактичної виплати донарахованої пенсії;
- зобов`язати ГУ ПФ України в Одеській області нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 до дня фактичної виплати донарахованої пенсiї.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 19.10.2022 задовольнив позов. 
Відповідач оскаржив таке рішення в касаційному порядку. 

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 08.02.2023 змінив рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2022:
-          виклав резолютивну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 у такій редакції: "Адміністративний позов ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково. 
Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного фонду України в Одеськiй області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) компенсації втрати частини доходiв у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.
Зобов`язати Головне Управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул..Канатна, 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 20987385) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, обраховуючи суму компенсації за період затримки виплати із листопада 2020 року по червень 2021 року.";
-          в іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 залишив без змін.

01.03.2023 ГУ ПФ України в Одеській області подало касаційну скаргу, що 06.03.2023 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. 
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що ОСОБА_1 пропустив строк звернення до суду із цим позовом. Доплата пенсії за період з 01.01.2019 до 30.06.2021 у розмірі               32 339,12 грн виплачувалася позивачу з 01.01.2019 у розмірі 673,73 грн, з 01.01.2020 - у розмірі 1  347,46 грн у порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяких інших категоріям осіб». Позивач не має право на отримання компенсації втрати частини доходів, оскільки доплата мала характер разового платежу.   

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені ст. 330 КАС України.
Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

ГУ ПФ України в Одеській області у касаційній скарзі не вказує будь-якої із підстав, передбачених            ч. 4 ст. 328 КАС України, для касаційного оскарження рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08.02.2023, та не наводить відповідного правового обґрунтування, як того вимагає абз. 4 п. 4 ч. 2 ст. 330 КАС України.

Суд зауважує, що у касаційній скарзі мають наводитися мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.
У разі подання касаційної скарги на підставі п. 1, 2 ч. 4 ст. 328 КАС України має бути чітко вказано, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права (п. 4 ч. 4 ст. 328 КАС України) щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, за умови заявлення у касаційній скарзі також підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2               ст. 328 КАС України.
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.
Тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження.
Зважаючи на наведене, Суд вважає, що ГУ ПФ України в Одеській області слід повернути касаційну скаргу відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України.
Зазначене не позбавляє відповідача права на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах розумних строків та при дотриманні вимог КАС України.

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Повернути Головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 08 лютого 2023 року у справі № 420/12158/22.
2. Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3. Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач                                                                                          В.М. Кравчук