Справа № 444/3590/21                         Головуючий у 1 інстанції: Оприск 
Провадження № 22-ц/811/1027/22                 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

21 березня 2023 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:
головуючого судді – Шандри М.М.
суддів: Левика Я.А., Савуляка Р.В.
розглянувши у м. Львові у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 квітня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів,
ВСТАНОВИЛА:
ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28.04.2020 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття. Станом на серпень 2021 року в ОСОБА_1 була наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 54 000,00 грн. Дана заборгованість виникла в результаті несплати жодних щомісячних платежів, починаючи з березня 2020 року. У серпні 2021 року ОСОБА_1 сплачено аліменти на суму 51 000,00 грн, тобто погашено заборгованість до липня 2021 року включно. Станом день подання позову заборгованість по сплаті аліментів становить 9 000,00 грн. Вважає, що заборгованість утворилася виключно у зв`язку з ухиленням ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків, оскільки він є особою молодого віку, повнолітнім, фізично розвиненим, не являється особою з обмеженими фізичними чи психічними можливостями, не має інших утриманців, тощо. На підставі наведеного, просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 54 600,00 грн (за період з 24.03.2020 до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені), судові витрати покласти на відповідача.
Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 15.04.2022 позов задоволено повністю.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 54 600,00 грн (за період з 24.03.2020 до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені).
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 908 грн 00 коп., який сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.
Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .
В апеляційній скарзі зазначає, що судом першої інстанції безпідставно не було застосовано положення ч.2 ст. 196 СК України про те, що  розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Вважає, що заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, чого суд першої інстанції не врахував. Просить рішення суду змінити та зменшити розмір неустойки до 5000,00 грн.
Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.
Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам не повністю відповідає.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 вбачається, що сторони у справі є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Встановлено, що рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 28.04.2020, яке набрало законної сили, задоволено позов ОСОБА_2 та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі по 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
На виконанні у Жовківському відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебуває виконавчий лист № 444/755/20, виданий Жовківським районним судом Львівської області 22.06.2021 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі по 3000,00 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24.03.2020 і до досягнення дитиною повноліття.
З листа Жовківського відділу державної виконавчої служби у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 29.10.2021 № 10011 вбачається, що 25.06.2021 державним виконавцем Жовківського ВДВС ЗМУ МЮ (м. Львів) у відповідності до ч.14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу у розмірі 8400,00 грн. 
Згідно вказаної постанови державного виконавця станом на 25.06.2021 ОСОБА_1 нараховано заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 42 000,00 грн, що стало підставою для накладення на нього штрафу у розмірі 20 відсотків від суми заборгованості зі сплати аліментів, так як сукупний розмір заборгованості перевищує суму відповідних платежів за один рік.
З копії розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 65916334 з примусового виконання виконавчого листа № 444/755/20 вбачається, що така станом на 01.12.2021 становить 9000,00 грн. У серпні 2021 року відповідач сплатив на виконання вказаного виконавчого листа 51 000,00 грн, у листопаді 2021 року – 3000,00 грн.
Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.
У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження».
Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Проте таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника.
Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 , суд першої інстанції, правильно застосував до спірних правовідносин положення статті 196 СК України та дійшов вірного висновку, що відповідачем належних доказів відсутності його вини у виникненні заборгованості по сплаті аліментів не надано, тому позивачка має право на стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
Разом із тим, розмір неустойки (пені) суд першої інстанції обчислив неправильно.
З копії розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 65916334 з примусового виконання виконавчого листа № 444/755/20 вбачається, що станом на серпень 2021 року заборгованість ОСОБА_1 становила 54 000,00 грн, у серпні 2021 року відповідач сплатив на виконання вказаного виконавчого листа 51 000,00 грн.
Відтак, враховуючи положення ч.1 ст.196 СК України та те, що до відповідача були застосовані заходи, передбачені ч.14 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» колегія суддів прийшла до висновку, що розмір неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 45 600,00 грн (54 000,00-8400,00), які слід стягнути з відповідача на користь позивачки.
Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для зменшення розміру неустойки (пені) до 5000, 00 грн не заслуговують на увагу, оскільки достатніх, належних та допустимих доказів того, що заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів, раптовою хворобою, тощо, суду не надано.
Відповідно до положень п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити його.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи наведене, рішення суду слід змінити в частині визначення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів., в решті рішення суду – залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:
       Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
       Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 15 квітня 2022 року змінити в частині визначення розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.
       Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 45 600,00 грн.
       В решті рішення суду залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.
       
       Повний текст постанови складено: 24.03.2023

Головуючий         

Судді