ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/22309/21                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Кармазін О.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  31 січня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді                               Оксененка О.М.,
суддів:                                                     Лічевецького І.О.,
                                                          Мельничука В.П.,

При секретарі:                                  Борисовській Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіс-Україна» на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до Товариства  з обмеженою відповідальністю «Атіс-Україна» про  стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної податкової служби у місті Києві звернулось до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Товариства  з обмеженою відповідальністю «Атіс-Україна», в якому просило: стягнути кошти платника податків ТОВ «Атіс-Україна» з усіх рахунків, відкритих у банках, що обслуговують такого платника на суму податкового боргу у розмірі 3126961,80 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до інтегрованої картки платника податків, ТОВ «Атіс-Україна» на момент звернення до суду має заборгованість перед бюджетом у розмірі 3 126 961,80 грн., та як наслідок контролюючим органом направлено ТОВ «Атіс-Україна» податкову вимогу № 131187-17 від 28.12.2017 на існуючу на той час суму податкового боргу, втім вказана сума у добровільному порядку погашена не була.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіс-Україна» (до Державного бюджету України податковий борг з податку на додану вартість (КБК 14010100) у розмірі 3  116 568,45 грн. (у т.ч. пеня - 653848,77 грн.).
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у зупиненні провадження у справі до вирішення справи №826/11514/17, враховуючи, що предметом у такій справі було податкове повідомлення рішення від 05.07.2017 №1592615147 про збільшення ТОВ «Атіс Україна» суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на 2 462 725,50 грн (в тому числі: за основним платежем - 1  641 817,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями - 820 908,50 грн), а постановою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 скасовано, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
З огляду на вказане, апелянт вважає, що податкове зобов`язання, визначене податковим повідомлення-рішенням від 05.07.2017 №1592615147 носило статус неузгодженого, тому не могло бути включене до складу податкового боргу.
У відзиві на апеляційну скаргу контролюючим органом вказано про те, що оскільки податкове повідомлення-рішення № 1592615147 від 05.07.2017 було предметом розгляду в адміністративній справі № 826/11514/17, та за результатами її розгляду в суді постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 апеляційна скарга платника податків залишена без задоволення, а рішення першої інстанції - без змін, вказане свідчить про узгодженість суми податкового зобов`язання в розумінні частини другої статті 255 КАС України.
Як вказує позивач, останній про прийнятті податкової вимоги діяв у спосіб визначений законом та у межах наданих законом повноважень, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Атіс-Україна» - відсутні.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи, у відповідності до інтегрованої картки платника податків, ТОВ «Атіс-Україна» має заборгованість перед бюджетом у розмірі 3 126 961,80 грн., а саме: з податку на прибуток приватних підприємств, яка виникла на підставі податкового повідомлення-рішення № 022252410 від 06.11.2019 та з податку на додану вартість у розмірі 3 116 955,11 грн., яка виникла на підставі податкових повідомлень-рішень № 2162615147 від 07.10.2016, №1592615147 від 05.07.2017 та № 0735940411 від 12.08.2020.
Так, згідно з податковим повідомленням-рішенням № 2162615147 від 07.10.2016 підприємству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість (ПДВ) за податковим зобов`язанням на 1069441 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 267360 грн.
При цьому, податкове повідомлення-рішення № 0735940411 від 12.08.2020 винесено контролюючим органом на підставі акту №27032/26-15-04-11-13 від 11.08.2020, яким було встановлено порушення відповідачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість, донарахованого позивачем відповідно до податкового повідомлення-рішення №2162615147 від 07.10.2016.
Крім того, податкове повідомлення-рішення № 022252410 від 06.11.2019 було винесено позивачем на підставі Акту № 000574/26-15-04-10/36791760 від 09.10.2019, яким було встановлено порушення відповідачем граничних строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податку на прибуток, збільшеного позивачем відповідно до податкового повідомлення-рішення №3042615147 від 27.12.2016.
До того ж, на підставі Акту перевірки від 12.06.2017 №87/26-15-14-07-01/3679160 Головним управлінням ДФС у м. Києві прийняте податкове повідомлення-рішення від 05 липня 2017 року №1592615147, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на загальну суму 2 462 725,50 грн., з них за податковими зобов`язаннями - 1 641 817,00 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 820 908,50 грн.
У свою чергу, контролюючим органом направлено ТОВ «Атіс-Україна» податкову вимогу № 131187-17 від 28.12.2017 на існуючу на той час суму податкового боргу.
Оскільки в добровільному порядку сума заборгованості відповідачем не сплачена, позивач просить стягнути її у судовому порядку.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням рішенням від 05 липня 2017 року №1592615147, у розумінні п.п 14.1.175 ПК України є податковим боргом, тому з відповідача підлягає стягненню з відповідача у розмірі 3 116 568,45 грн. (2462719,68 грн. сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням та пеня у розмірі 653848,77 грн.).
Колегія суддів не погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України врегульовує відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Згідно підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до п.59.1 ст.59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
За правилами п.59.3 статті 59 ПК України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання.
Податкова вимога повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.
Таким чином, за своїм змістом податкова вимога є документом, яким контролюючий орган повідомляє платника податків про невиконання ним свого податкового обов`язку та виникнення у нього податкового боргу.
При цьому, колегія суддів враховує, що згідно з абзацом 1 пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1-54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Абзацом 2 пункту 57.3 статті 57 ПК України передбачено, шо у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 календарних днів, наступних за днем такого узгодження.
У силу вимог пункту 56.1 статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
Відповідно до абзацу 4 пункту 56.18 статті 56 ПК України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
З положень зазначених норм закону випливає, що обов`язок зі сплати грошового зобов`язання у платника податків виникає з наступного дня за днем узгодження такого зобов`язання і має бути виконаний протягом десяти днів. У разі оскарження до суду податкового повідомлення-рішення днем узгодження грошового зобов`язання є день набрання законної сили судовим рішенням.
Несплачені грошові зобов`язання у встановлений законом строк - протягом 10 календарних днів, наступних за днем їх узгодження, яке відбувається в день набрання законної сили судовим рішенням, є податковим боргом платника податків, з виникненням якого контролюючий орган має вжити заходів для його погашення, зокрема надіслати платникові податкову вимогу щодо погашення суми податкового боргу.
Вказане узгоджується з позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 09 червня 2020 року у справі № 810/272/16.
Пунктами 88.1 та 88.2 ст. 88 ПК України визначено, що з метою забезпечення виконання платником податків своїх обов`язків, визначених цим Кодексом, майно платника податків, який має податковий борг, передається у податкову заставу. Право податкової застави виникає згідно з цим Кодексом та не потребує письмового оформлення.
Пунктами 95.1 та 95.2 статті 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
З матеріалів справи вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 07.10.2016 №2162615147 було предметом розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва.
Так, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2017 у справі № 826/20081/16, визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у м. Києві від 07.10.2016 №2162615147 та від 27.12.2016 №3042615147.
Однак, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 у справі №826/20081/16 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2017, відмовлено у задоволені позову ТОВ «Атіс-Україна».
Разом з цим, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20.12.2018 у справі № 826/20081/16 скасовано постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 26.10.2017 у справі №826/20081/16, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 у справі №826/20081/16 рішення суду першої інстанції змінено в мотивувальній частині, в іншій частині постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.07.2017 залишено без змін.
У подальшому, постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.09.2020 у справі №826/20081/16 залишено без змін постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2017 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 у справі № 826/20081/16.
З огляду на вказане вбачається, що податкове повідомлення-рішення від 07.10.2016 №2162615147 станом на 08.05.2019 визнано протиправними та скасовано.
Отже, у зв`язку із зазначеним, пеня, яка нарахована на податкове повідомлення-рішення від 07.10.2016 №2162615147 у розмірі 173,12 грн., підлягає скасуванню, а відтак не є узгодженою, та не має статусу податкового боргу та стягненню з відповідача не підлягає.
Крім того, слід зазначити, що повідомлення-рішення № 0735940411 від 12.08.2020 на суму 213,54 грн. було прийнято на підставі акту від 11.08.2020 № 27032/26-15-04-11-13 про результати камеральної перевірки дотримання вимог податкового законодавства в частині сплати ПДВ до бюджету ТОВ «Атіс-Україна», яким встановлено порушення ТОВ «Атіс-Україна» термінів сплати податкового зобов`язання з ПДВ за податковим повідомленням-рішенням від 07.10.2016 №2162615147 (граничний термін сплати 13.12.2017, фактично сплачено 13.09.2018).
Тобто, податкове повідомлення-рішення № 0735940411 від 12.08.2020 на суму 213,54 грн. прийнято на підставі порушення відповідачем сплати суми грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням від 07.10.2016 № 2162615147, яке у судовому порядку у справі №826/20081/16 скасоване, з огляду на що штрафна санкція нарахована у розмірі 213,54 грн., яка нарахована податковим повідомлення-рішення №0735940411 від 12.08.2020, у відповідності п. 57.4 ПК України, також підлягає скасуванню.
До того ж, податкове повідомлення-рішення № 022252410 від 06.11.2019, яким відповідачу визначено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 12560 грн. було прийнято як штрафна санкція за порушення термінів сплати ТОВ «Атіс-Україна» податкового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств за податковим повідомленням-рішенням від 27.12.2016 №3042615147.
Між тим, як вже зазначалось, податкове повідомлення-рішення від 27.12.2016 №3042615147 скасоване постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.07.2017 у справі № 826/20081/16, яка набрала законної сили 08.05.2019, з огляду на що штрафна санкція у розмірі 12560,00 грн., яка нарахована податковим повідомленням-рішенням № 022252410 від 06.11.2019, у відповідності до п. 57.4 ПК України, також підлягає скасуванню, а відтак є неузгодженою та не має статусу податкового органу.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що грошові зобов`язання, нараховані на підставі податкових повідомлень рішень №022252410 від 06.11.2019, № 2162615147 від 07.10.2016 та № 0735940411 від 12.08.2020 не є податковим боргом, який підлягає стягненню у судовому порядку.
Що стосується частини податкового зобов`язання нарахованого контролюючим органом у розмірі 3 116 568,45 грн на підставі податкового повідомлення-рішення №1592615147 від 05.07.2017, слід зазначити наступне.
Як вбачається рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 у справі №826/11514/17 адміністративний позов ТОВ «Атіс Україна» задоволено, визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення, прийняте Головним управлінням ДФС у м. Києві від 05.07.2017 №1592615147.
Натомість, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві - задоволено, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 скасовано та прийнято нову постанову, якою в задоволенні адміністративного позову ТОВ «Атіс-Україна» відмовлено.
У подальшому, ухвалою Верховного Суду від 03.06.2019 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Атіс-Україна» на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 у справі № 826/11514/17.
Згідно з абз. 6 п.п 56.18 статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається  неузгодженим  до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Тобто, на час винесення судом першої інстанції оскаржуваного рішення (16.09.2022), податковий орган як позивач, будучи обізнаний про оскарження податкового повідомлення-рішення від 05.07.2017 №1592615147 у справі №826/11514/17, включив суму грошового зобов`язання у розмірі 3  116  568, 45 грн. (2462719,68 грн. сума грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням та пеня у розмірі 653848,77 грн.) до складу податкового боргу, яка вважається неузгодженою в розумінні п. 56.18 ст. 56 ПК України.
Як свідчать дані з Єдиного державного реєстру судових рішень, постановою Верховного Суду від 28.09.2022 у справі №826/11514/17 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіс-Україна» задоволено, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 09.04.2019 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
У свою чергу, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі №826/11514/17 апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві залишено без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 грудня 2018 року залишено без змін.
При цьому, ухвалою Верховного Суду від 18.01.2023 касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві, утвореного як відокремлений підрозділ Державної податкової служби України, на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.12.2018 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 у справі № 826/11514/17 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіс-Україна» до Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - повернуто скаржнику.
Згідно з частиною четвертою статті 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
З огляду на вказане вбачається, що висновок суду попередньої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення податкового боргу на підставі податкового повідомлення-рішення від 05.07.2017 №1592615147 є помилковим та таким, що не ґрунтується на встановлених судом апеляційної інстанції обставинах справи, так як грошове зобов`язання, визначене на підставі такого податкового повідомлення-рішення було оскаржено в судовому порядку у справі №826/11514/17 та не набуло статусу узгодженого, у зв`язку з чим були наявні підстави для відмови в задоволенні позовних вимог.
Отже, доводи апеляційної скарги спростовують висновку суду першої інстанції.
Відповідно до частини першої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Оскільки суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволених позовних вимог з прийняттям нового рішення у цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіс-Україна» - задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року - скасувати в частині задоволення позовних вимог.
У цій частині прийняти нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної податкової служби у місті Києві до Товариства з обмеженою відповідальністю «Атіс-Україна» про стягнення податкового боргу - відмовити.
В іншій частині - рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2022 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя                                                            О.М. Оксененко

Судді                                                                          І.О. Лічевецький

                                                                                            В.П. Мельничук