Ухвала
27 березня 2023 року
м. Київ 
справа № 753/18089/20
провадження № 61-4043ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Київської міської ради на постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Сьомої Київської державної нотаріальної контори, Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно,
ВСТАНОВИВ:
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до Сьомої Київської державної нотаріальної контори (далі - Сьома КДНК), Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , в якому просила суд: 
- встановити факт її проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу 
з ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року до дня його смерті 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
- визнати спільним сумісним майном її та ОСОБА_3 гаражний бокс 
№ НОМЕР_1 у ГБК «Первомайський» по вул. Уманській, 12-а в м. Києві площею                 16, 80 кв. м. та автомобіль «Lioncel Soueast», номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску;
- визнати за нею 1/2 частку у праві власності на гаражний бокс № НОМЕР_1                        у ГБК «Первомайський» по вул. Уманській, 12-а в м. Києві та 1/2 частку на автомобіль «Lioncel Soueast», номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску.
 
Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року у позові ОСОБА_1 до Сьомої КДНК, Київської міської ради, третя особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на майно відмовлено.
 
Постановою Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.
Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 17 лютого 2022 року 
у даній справі скасовано та ухвалено нове судове рішення.
Позов ОСОБА_1 задоволено частково.
Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 із ОСОБА_3 з 01 січня 2004 року по дату смерті ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку гаражного боксу № НОМЕР_1 , що знаходиться в ГБК «Первомайський» по вул. Уманській, 12 а, 
м. Київ, (гаражний бокс з погребом - під літ. А, цегляний площею 16, 8 кв. м. та на 1/2 частку автомобіля «Lioncel Soueast» номер кузова НОМЕР_2 , 2007 року випуску, р.н. НОМЕР_3 .
Стягнуто з Київської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір 
у розмірі 4 174,00 грн.
 
22 березня 2023 року Київська міська рада засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року (надійшла до суду 
23 березня 2023 року), в якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанції норм матеріального та процесуального права, просила скасувати оскаржуване судове рішення, ухвалити нове про відмову у задоволенні вимог. 
Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
У касаційній скарзі представник заявника заявила клопотання про поновлення строку подачі касаційної скарги.
Встановлено, що повний текст оскаржуваної постанови складений 
20 лютого 2023 року, тому тридцятий день подачі касаційної скарги припадає на 22 березня 2023 року. 
Оскільки, касаційна скарга була направлена на адресу Верховного Суду 
22 березня 2023 року, тобто в межах тридцятиденного строку, то процесуальний строк не був пропущений.
Однак, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження 
з огляду на наступне.
У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
У касаційній скарзі представник заявника заявила клопотання про відстрочення сплати судового збору, у зв`язку з тим, що до Департаменту будівництва та житлового забезпечення не надійшло платіжне доручення. 
 
На підтвердження даного клопотання представник заявника не надала жодного доказу.
Дослідивши вказане клопотання, Верховний Суд дійшов висновку, що 
у задоволенні клопотання необхідно відмовити, оскільки заявником не надано жодних доказів.
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України              від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 
01 листопада 2011 року. При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII.
Як вбачається з касаційної скарги, заявник оскаржує постанову апеляційного суду в повному обсязі. 
Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми. 
Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до підпункту 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
ОСОБА_1 звернулася до суду  з позовом у 2020 році та заявляла одну позовну вимогу майнового характеру, а саме: визнання права власності на 1/2 частину гаражного боксу та 1/2 частину автомобіля, та дві позовні вимоги немайнового характеру.
Станом на 01 січня 2020 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 102,00 грн; відповідно ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 840,8 грн. Мінімальний розмір судового збору для фізичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру - 840,80 грн, а максимальний розмір судового збору для фізичних осіб за подання позовної заяви майнового характеру - 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто  10 510,00 грн).
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».
Зі змісту положень пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України вбачається, що у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.
Оскільки, представник заявника оскаржує рішення суду в повному обсязі, то заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі 5 044,80 грн, а саме:
1)     судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру - 1 681,60 грн (840,80*2=1 681,60 грн);
2)     ціна позову - 75 151,00 грн (4 501,00+70 650,00=75 151,00 грн);
3)     судовий збір за позовну вимогу майнового характеру - 840,80 грн (75 151,00*1%=751,51 грн, отже судовий збір складає 840,80 грн);
4)     судовий збір за подачу касаційної скарги - 5 044,80 грн ((1 681,60+840,80)*200%=5 044,80 грн);
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду 
у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК 
у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.
Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання Київської міської ради про відстрочення сплати судового збору відмовити.
Касаційну скаргу Київської міської ради на постанову Київського апеляційного суду від 15 лютого 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                  Г. В. Коломієць