СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2023 року                                         м. Харків                        Справа № 917/373/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:головуюча    суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В. , суддя  Геза Т.Д.
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради   (вх. №46П/1-18) 
на рішення     господарського суду Полтавської      області від 24.06.2022 року у справі №917/373/22, ухвалене       в приміщенні господарського суду Полтавської      області (суддя  Безрук Т.М.),  повний  текст якого складено    24.06.2022 року 
за позовною заявою    Фізичної особи-підприємця Білоус В.І., Полтавська область 
до    Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради, м. Полтава 
про    стягнення 119    898,95 грн.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням господарського суду  Полтавської      області від 24.06.2022 року  у справі № 917/373/22 позов задоволено повністю; стягнуто  з Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради  на користь Фізичної особи-підприємця Білоус В.І.  119 898 грн.    95 коп.    основного боргу,    2481 грн.  00 коп.    - відшкодування витрат з оплати судового збору,    3500 грн. 00 коп.    витрат на професійну правничу допомогу.
Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради з  рішенням  господарського суду першої інстанції не погодилось     та звернулось     до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення        господарського суду Полтавської         області від 24.06.2022 року  та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити повністю.
Апелянт в обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається на таке. 
Оригінали документів не були подані  позивачем на адресу відповідача, хоча останньому повідомлялось про відсутність в Управлінні  проектно-кошторисної документації, звіту вишукувальних робіт, Акту, що є підставою для проведення відповідачем оплати, але відповіді на таке повідомлення надано не було. 
В  Управлінні відсутня проектно – кошторисна документація  та зазначений факт встановлений за результатами проведення інвентаризації у 2021 році працівниками підприємства. 
Місцевий господарський суд  не приділив достатньої   уваги факту щодо можливості ідентифікувати достовірність підпису, яка міститься на копії Акту з підписом колишнього начальника Управління Сінельнікова С.В. за умови відсутності головних доказів  виконання робіт; відмовивши у задоволенні клопотання про розгляд справи у загальному порядку, не надав   можливості відповідачу повністю реалізувати своє право на захист. 
        Наданий позивачем акт № 92/20 від 06.07.2021 року  є лише копією та у відповідності до вимог Закону України “Про бухгалтерський облік  та фінансову звітність в Україні”  не є підставою для здійснення оплати, за відсутності оригіналу документу. 
       Окрім того, апелянт, посилаючись на приписи ст. 256 ГПК України,  просив поновити строк на подання апеляційної скарги, у зв`язку з   військовою агресією Російської Федерації проти України, епідемію ковіду, відключенням світла, ракетними обстрілами критичної інфраструктури України та вчиненням відповідачем всіх  дій для розгляду справи в апеляційному порядку.
Протоколом  автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2023 року,   суддею – доповідачем у справі визначено суддю  Терещенко О.І. та сформовано колегію суддів у складі: головуюча  суддя Терещенко О.І., суддя Тихий П.В., суддя Геза Т.Д. 
Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні” №64/2022          від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Указами  Президента України “Про продовження строку дії воєнного стану в Україні” №133/2022 від 14.03.2022 року, №573/2022 від 15.08.2022 року, №757/2022 від 07.11.2022 року,  №58/2023 від 06.02.2023 року,  відповідно продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 19  лютого    2023 року строком на 90 діб.
Наказом Східного апеляційного господарського суду від 25.03.2022 року № 03 “Про встановлення особливого режиму роботи суду в умовах воєнного стану” встановлено особливий режим роботи суду в умовах воєнного стану з 01.04.2022 року та запроваджено відповідні організаційні заходи, зокрема: рекомендовано учасникам судових справ утриматись від відвідування суду, свої процесуальні права та обов`язки, передбачені ГПК України, реалізовувати з використанням офіційної електронної пошти суду: inbox@eag.court.gov.ua.  
          06.01.2023 року на адресу суду від апелянта надійшло клопотання (вх..№187), з доказами сплати судового збору за подання апеляційної скарги, яке, разом з додатками, долучено до матеріалів справи. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського  суду від 09.01.2023 року клопотання    Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради   про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження задоволено; поновлено   строк на подання апеляційної скарги; відкрито   апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради   на  рішення  господарського суду Полтавської    області від 24.06.2022 року у справі; призначено   розгляд справи у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; учасникам справи  встановлено  строк - не пізніше 15 днів з моменту вручення даної ухвали, протягом якого вони мають право подати відзив на апеляційну скаргу, який повинен відповідати вимогам ч.2 статті 263 Господарського процесуального кодексу України,           з доказами надсилання його апелянту; запропоновано  учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи, надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" (за умов відповідної реєстрації) або скеровувати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду inbox@eag.court.gov.ua. Реєстрація в електронному кабінеті можлива за посиланням https://id.court.gov.ua/rt.gov.ua/sud4875/; учасникам   судового процесу необхідно повідомити суд про їх номери телефонів і факсів, адресу електронної пошти або інші засоби зв`язку, зокрема, мобільного (за їх наявності), які можуть бути використані для викликів або повідомлень; витребувано   з господарського суду Полтавської      області      матеріали справи №917/373/22; зупинено   дію рішення господарського суду Полтавської      області         від 24.06.2022 року у справі  №917/373/22 до розгляду апеляційної скарги.
23.01.2023 року на адресу суду з господарського  суду  Полтавської області надійшли матеріали справи №917/373/22  (вх..№904).
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши матеріали справи,   перевіривши повноту встановлення господарським     судом першої інстанції     неоспорених обставин справи,     колегія суддів встановила наступне.
16.04.2020 року між   Фізичною особою-підприємцем Білоус Володимиром Івановичем  (далі -підрядник) та Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради (далі - замовник) укладено договір № 92   на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул.  Степана Халтуріна № 10 у місті Полтава". 
Відповідно до п.1.1 договору відповідач, як замовник,  доручає, а позивач (підрядник) зобов`язується відповідно до діючих державно-будівельних норм та державних стандартів України, законодавчих та нормативно-правових актів розробити проектну документацію  на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул.  Стапана Халтуріна № 10 у місті Полтава", відповідно до вимог чинного законодавства.
Відповідно до п. 2.1. договору загальна ціна  договору згідно зведеного кошторису та договірної ціни складає: 75438,95 грн., у тому числі ЄП 5%: 3771,95 грн. У п.2.2 договору вказано, що договірна ціна може бути уточнена.
У п. 2.3. договору сторони погодили, що  за розробку проектної документації замовник перерахує кошти підряднику на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації, рахунку(-ів).
За змістом  п. 2.4. договору розрахунки проводяться у безготівковій  формі із застосування платіжного доручення.
Згідно з п.2.7. договору вартість проектних робіт уточняється виходячи з вартості будівництва за підсумком глав 1-9, графа 4 зведеного кошторисного розрахунку в складі проектної документації,  яка є предметом   договору та такі зміни оформлюються Додатковою угодою, в такому випадку  коефіцієнт  договірної ціни не може бути змінений в сторону збільшення/зменшення та проводиться у відповідність до коефіцієнта договірної ціни передбачені цим договором.
Відповідно до   п.2.9. договору замовник сплачує підрядникові за виконані роботи по мірі фінансування з бюджету. Бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, що передбачається згідно з ч. 1. ст. 23 Бюджетного кодексу України. Після фактичного затвердження кошторису чи внесення змін до нього суму бюджетних зобов`язань за договором може бути скориговано. Зобов`язання замовника, за договором виникають у разі наявності та виключно в межах затверджених бюджетних, призначень, виділених бюджетних асигнувань та фактично отриманих бюджетних коштів, а оплата здійснюється в межах виділених  бюджетних асигнувань та фактичного надходження бюджетних коштів.
Згідно з  п. 4.1. договору по завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт  здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної   продукції, рахунок.
У відповідності до  п. 4.2 договору проектна документація видається замовнику у чотирьох паперових примірниках.
Згідно з п. 4.3. договору роботи (їх етапи) вважаються  виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт.
В п. 4.4. договору вказано, що замовник на протязі 10 днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.
Згідно з п. 5.2. договору строк закінчення робіт  30.12.2020 року. В п.5.3 договору вказано, що термін закінчення робіт може бути перенесений за згодою сторін.
За змістом  п.12.1. договору строк дії договору до  30.12.2020 року, а у частині розрахунків  - до повного виконання сторонами передбачених договором зобов`язань.
Сторони також підписали додаток № 1 до договору “Договірна ціна”, додаток № 2 “Кошторис на проектні роботи”, додаток № 3 “Календарний графік виконання робіт”. 
Додатковою угодою № 1 від 23.12.2020  року сторони внесли зміни у п. 2.1. п. 5.2., п. 12.1,  договору, визначили  договірну вартість робіт у сумі  119 898,95 грн., у тому числі сума фінансування у 2020 році – 0,00 грн., у 2021 році – 119    898,95 грн.; встановили термін закінчення робіт – 08.10.2021 року;  продовжили строк дії договору до 08.10.2021 року; а також виклали у новій редакції додатки № 1, № 2 та № 3 до договору, додаток № 4 “Календарний план фінансування (а.с.18-23).
Додатковою угодою № 2 від 13.09.2021 року  сторони внесли зміни в п. 5.2., п. 12.1 договору, зокрема,  узгодили строк закінчення робіт – 31.12.2021 року  та   строк дії договору до 31.12.2021 року;  а також виклали у новій редакції додаток “Календарний графік виконання робіт”.
В підтвердження факту виконання робіт та прийняття їх відповідачем, позивачем надано   двостороннє підписаний акт здачі-приймання виконаних робіт № 92/20 від 06.07.2021 року, в якому вказано, що позивач виконав передбачені в договорі роботи загальною вартістю 119898,95 грн. Виконані позивачем роботи відповідач прийняв без зауважень. 
Також позивач та відповідач підписали кошторис № 2 (форма № 2-П) на проектні роботи загальною вартістю 119 898,95 грн. 
23.12.2021 року  позивач направив відповідачу за супровідним листом № 75 вимогу про оплату виконаної роботи, до якої додав копію договору № 92 від 16.04.2020 року,  копію  акту  здачі-приймання виконаних робіт № 92/20 від 06.07.2021 року, примірник рахунку-фактури № 92/20.  
Позивач   посилається на те, що відповідач не оплатив вартість робіт на суму 119 898,95 грн.
Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача з відповідним позовом до господарського суду Полтавської області, в якому останній просив  стягнути з відповідача  119 898,95 грн.  заборгованості з оплати виконаних проектних робіт згідно договору № 92   на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул. Степана Халтуріна № 10 у місті Полтава" та  3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
24.06.2022 року господарським судом Полтавської   області ухвалено оскаржуване рішення, з підстав викладених вище.
Переглянувши справу за наявними у ній та додатково поданими доказами та перевіривши законність і обґрунтованість              рішення          господарського суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної     скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна         скарга не підлягає     до     задоволення з огляду на таке.
Після ратифікації Верховною радою України Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, остання, відповідно до статті 9 Конституції України набула статусу частини національного законодавства.
З прийняттям у 2006 році Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", Конвенція та практика Суду застосовується судами України як джерело права.
Відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод справи про цивільні права та обов`язки осіб, а також справи про кримінальне обвинувачення мають бути розглянуті у суді впродовж розумного строку. Ця вимога спрямована на швидкий захист судом порушених прав особи, оскільки будь-яке зволікання може негативно відобразитися на правах, які підлягають захисту. А відсутність своєчасного судового захисту може призводити до ситуацій, коли наступні дії суду вже не матимуть значення для особи та її прав.
У рішеннях     Європейського суду з прав людини у справах "Ryabykh.Russia" від 24.07.2003 року, "Svitlanav. Ukraine" від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі     Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.
Відповідно до ст. 837   ЦК України,  за   договором   підряду    одна    сторона    (підрядник) зобов`язується  на  свій  ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника),  а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
За змістом  ч. 1 ст. 887 ЦК України,  за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 889 ЦК України замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт, сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом.
Відповідно до  п. 3 ч. 1 ст.  890 ЦК України,  підрядник зобов`язаний, зокрема, передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт. 
Згідно з ч. 2 ст. 887 ЦК України  до договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.
У відповідності до   ст. 854 ЦК України якщо договором підряду  не  передбачена  попередня  оплата виконаної  роботи  або  окремих  її етапів,  замовник зобов`язаний сплатити  підрядникові  обумовлену  ціну  після  остаточної  здачі роботи за умови,  що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 525, 526  ЦК України  зобов`язання повинні виконуватися належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язання  не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. 
За змістом ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.
Так, у договорі сторони погодили   такі умови прийняття та оплати робіт:  п. 4.1. - по завершенню робіт з розробки проектної документації підрядник передає замовнику проектну документацію та акт  здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної   продукції, рахунок;  п. 4.2 - проектна документація видається замовнику у чотирьох паперових примірниках;  п. 4.3. - роботи (їх етапи) вважаються  виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт;  п. 4.4. - замовник на протязі 10 днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.
Місцевий господарський суд вірно вказав на те, що відсутність бюджетного фінансування не є підставою для звільнення від оплати прийнятих замовником робіт.
Згідно акту   № 92/20 від  06.07.2021 року, здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором № 92 від 16.04.2020 року,  найменування об`єкта будівництва, етапи виконання робіт - "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул.  Степана Халтуріна № 10 у місті Полтава";   підрядник: Фізична особа-підприємець Білоус Володимир Іванович;  замовник: Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради в особі начальника управління Сінельніка Сергія Володимировича;  акт складено про те, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником; сторони претензій одна до одної не мають; загальна вартість складає 119 898,95 грн.;  отримано авансовий платіж – 0;  належить до сплати – 119 898,95 грн.
У   акті вказано, що він підписаний замовником – начальником УЖКГ ВК ПМР Сінельником С. В. Підпис посвідчений гербовою печаткою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради.
Акт, також,  підписаний підрядником - Фізичною особою-підприємцем Білоусовим Володимиром Івановичем та посвідчений печаткою останнього.
Ухвалою  господарського  суду Полтавської області від   17.05.2022 року було  зобов`язано позивача  надати для огляду оригінал акту № 92/20 від 06.07.2021 року  здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором № 92 від 16.04.2020 року  на розробку проектної документації на об`єкт: "Капітальний ремонт внутрішньоквартальних проїзних доріг житлового будинку за адресою вул.  Степана Халтуріна № 10 у місті Полтава".
Листом  від 20.05.2022 року  вих. № 10/Д (вхід. № 3245 від 23.05.2022) позивачем  надано господарському суду першої інстанції   оригінал   акту № 92/20 від 06.07.2021 року та судом досліджено його зміст і  встановлено, що   подана до матеріалів справи копія акту повністю відповідає його оригіналу. 
Отже, аргументи апелянта на те, що наданий позивачем акт № 92/20 від 06.07.2021 року  є лише копією та у відповідності до вимог Закону України “Про бухгалтерський облік  та фінансову звітність в Україні”  не є підставою для здійснення оплати, за відсутності оригіналу документу, не приймаються, з огляду на те, що   акт  підписаний замовником – начальником УЖКГ ВК ПМР Сінельником С.В., підпис посвідчений гербовою печаткою Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 06.07.2021 року  (на дату складання акту № 92/20 здачі-приймання виконаних робіт) керівником Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради вказаний  Сінельнік Сергій Володимирович.
Аргументи апелянта на те, що місцевий господарський суд  не приділив достатньої   уваги факту щодо можливості ідентифікувати достовірність підпису, що міститься на копії Акту з підписом колишнього начальника Управління Сінельнікова С.В. за умови відсутності головних доказів  виконання робіт не приймаються, з огляду на те, що факт того, що на дату подання позовної заяви   змінився керівник відповідача, не впливає на чинність документів, підписаних попереднім керівником та не звільняє сторони від відповідальності.  
Згідно з ч. 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. 
Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
Відповідачем  не надано  доказів того, що замовник заявляв підряднику про наявні відступи від умов договору або про недоліки робіт.
Разом з тим, у акті № 92/20 від 06.07.2021 року  замовник підтвердив, що виконані позивачем роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником; сторони претензій одна до одної не мають; належить до сплати – 119 898,95 грн.
Замовником - Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради - підписано акт № 92/20 від 06.07.2021 року  здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором № 92 від 16.04.2020 року  без зауважень та посвідчено його гербовою печаткою, отже   замовником прийнято роботи без зауважень.
Відповідач не надав   належних та допустимих доказів у розумінні ст..ст. 77-79 ГПК України, зокрема вирок у кримінальній справі, в підтвердження того, що посадовою особою замовника - Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради - внесено до акту № 92/20 від 06.07.2021 року  завідомо неправдиві дані, чи доказів того, що вказаний акт є сфальсифікованим.
Відповідач також не надав   доказів того, що на дату підписання акту № 92/20 від 06.07.2021  року керівник відповідача не був дієздатним та не розумів своїх дій.
Отже, той факт, що замовник прийняв роботи та не заявив жодних зауважень під час розгляду справи, відповідач в установленому порядку не спростував.
Таким чином, згідно з положеннями ч.1 ст. 853 ЦК України замовник втрачає право у подальшому посилатися на відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.
У разі прийняття судом відповідного рішення суду, яким буде підтверджено внесення начальником управління Сінельніковим Сергієм Володимировичем до акту № 92/20 від 06.07.2021 року  завідомо неправдивих даних чи інших обставин, що пливають на оцінку наданих доказів, відповідач матиме право звернутися до господарського суду з заявою про перегляд   рішення за нововиявленими обставинами.
Також,  відповідач вказує на те, що  позивач не надав акти виконаних робіт по кожному з етапів виконання цих робіт.
В п. 4.3. договору сторони погодили, що роботи (їх етапи) вважаються  виконаними підрядником та прийнятими замовником з моменту підписання замовником відповідного акту здачі-приймання робіт. По кожному етапу робіт складається відповідний акт приймання виконаних робіт.
Згідно з п. 4.4. договору замовник на протязі 10 днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.
Згідно зі ст. 854 ЦК України якщо договором підряду  не  передбачена  попередня  оплата виконаної  роботи  або  окремих  її етапів,  замовник зобов`язаний сплатити  підрядникові  обумовлену  ціну  після  остаточної  здачі роботи за умови,  що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.
Отже, за умовами договору та положеннями ст. 854 ЦК України,  не складення сторонами проміжних актів виконання окремих етапів робіт не звільняє замовника від оплати за кінцевим актом здачі-приймання робіт.
Згідно з ч.2 ст. 853 ЦК України замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).
За змістом   ч.3 ст. 853 ЦК України якщо після прийняття роботи замовник виявив відступи від умов договору підряду або інші недоліки, які не могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (приховані недоліки), у тому числі такі, що були умисно приховані підрядником, він зобов`язаний негайно повідомити про це підрядника.
Відповідач не надав   доказів направлення позивачу повідомлення про недоліки робіт після їх прийняття.
Згідно зі ст. 852 ЦК України якщо підрядник відступив від умов договору підряду, що погіршило роботу, або допустив інші недоліки в роботі, замовник має право за своїм вибором вимагати безоплатного виправлення цих недоліків у розумний строк або виправити їх за свій рахунок з правом на відшкодування своїх витрат на виправлення недоліків чи відповідного зменшення плати за роботу, якщо інше не встановлено договором. За наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.
Відповідач не надав   доказів звернення до позивача з вимогою виправити недоліки на підставі ст. 852 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 849 ЦК України замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника.  Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.
В п.п. 3.4.1 п. 3.4 договору зазначено, що замовник має право відмовитися від прийняття закінчених робіт у разі виявлення недоліків, які виключають можливість їх використання відповідно до мети, зазначеної у проектній документації та   договорі, і не можуть бути усуненні підрядником, замовником або третьою особою.
Відповідач не надав   доказів відмови від договору у порядку ч. 2 ст. 849 ЦК України в зв`язку з невиконанням роботи позивачем чи на підставі п.п. 3.4.1 п. 3.4 договору.
Аргументи апелянта на те, що оригінали документів не були подані  позивачем на адресу відповідача, хоча останньому повідомлялось про відсутність в Управлінні  проектно-кошторисної документації, звіту вишукувальних робіт, Акту, що є підставою для проведення відповідачем оплати, але відповіді на таке повідомлення надано не було, не приймаються, з огляду на таке.
Так, згідно з п. 4.2 договору проектна документація видається замовнику у чотирьох паперових примірниках. 
В п. 4.4. договору вказано, що замовник на протязі 10 днів з дня отримання проектної документації, при відсутності зауважень зі сторони замовника, повинен підписати акт здачі-приймання виконаних робіт з розробки проектної документації та здійснити оплату за виконані роботи.
Замовником - Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради - підписано акт № 92/20 від 06.07.2021 року  здачі-приймання виконаних проектних, вишукувальних та додаткових робіт за договором № 92 від 16.04.2020 року, та зазначено у ньому, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником.
Жодних зауважень щодо недостатності поданої документації замовник  у акті не відобразив.
Таким чином, аргументи апелянта на те, що в Управлінні відсутня проектно – кошторисна документація  та зазначений факт встановлений за результатами проведення інвентаризації у 2021 році працівниками підприємства є недоречними. 
У  п. 10.3 договору  сторони погодили, що   підрядник погоджується з тим, що замовник має право без згоди підрядника розпоряджатися, передавати, тощо, проектну документацію, у тому числі для проведення коригування іншим організаціям чи будь-яким іншим способом відчужувати або змінювати отриману ним документацію, та використовувати окремі проектні рішення, втілені у документації.
Таким чином, після прийняття документації відповідач міг вільно розпоряджатися нею.
Стаття 855 ЦК України регулює  порядок  розрахунків між сторонами у разі випадкового знищення предмета договору підряду або неможливості закінчення роботи. У цій статті вказано, якщо предмет договору підряду до здачі його замовникові був випадково знищений або закінчення роботи стало неможливим без вини сторін, підрядник не має права вимагати плати за роботу. Підрядник має право на плату, якщо знищення предмета договору підряду або неможливість закінчення роботи сталися через недоліки матеріалу, переданого замовником, чи внаслідок його вказівок про спосіб виконання роботи або якщо таке знищення чи неможливість закінчення роботи сталися після пропущення замовником строку прийняття виконаної роботи.
Відповідач не довів належними доказами те, що предмет договору підряду до здачі його замовникові був випадково знищений.
Натомість, у акті № 92/20 від 06.07.2021 року  відповідач підтвердив, що виконані роботи відповідають умовам договору, в належному порядку оформлені та прийняті замовником.
Таким чином, аргументи апелянта на те, що   у нього відсутня проектно-кошторисна документація, після підписання керівником відповідача акту про прийняття виконаних робіт, не приймаються, з огляду на те, що таке не є підставою для непроведення розрахунку за прийняту роботу.
Відповідач не надав   доказів звернення до позивача з проханням надати примірник документації в зв`язку з її втратою чи відсутністю з інших причин.
Наданий відповідачем наказ від 27.12.2021 року  про проведення інвентаризації є внутрішнім документом відповідача та  не змінює умов договору і не відміняє підписаного відповідачем акту № 92/20 від 16.07.2021 року, за яким він прийняв роботи. Крім того, відповідачем не надано   акту  за результатами вказаної інвентаризації.
Господарським судом першої інстанції обгрунтовано враховано правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від   01.03.2018 року  у справі № 910/2280/17, де, зокрема, вказано на те, що  лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.
Разом з тим,  також не підтверджені документально і посилання відповідача на відсутність порушень прав позивача з боку працівників Управління. 
До матеріалів справи надано оригінал акту № 92/20 від 06.07.2021 року, яким повноважний працівник Управління – його керівник – підтвердив належне виконання позивачем робіт та  належну до сплати за роботи суму, проте розрахунок за виконані роботи відповідач не провів, чим порушив права позивача.
Таким чином, місцевий господарський суд дійшов вірного висновку про те, що  позовні вимоги про стягнення 119    898,95 грн.  основного боргу за виконані роботи є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, позивач просив  стягнути з відповідача судовий збір за подання позовної заяви та   3500,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.
За змістом ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч. 3 ст. 124 ГПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. 
Так, при   поданні  позову позивач сплатив 2481,00 грн.   судового збору за квитанцією АТ КБ “Приватбанк” № 0.0.2513719206.1 від 13.04.2022 року. Факт надходження   судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджено випискою від 14.04.2022 року. 
Відповідно до ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача повністю, оскільки позов задоволений.
За змістом   ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:  розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до  ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Так, відповідно до договору № 92/X-10 від 21.02.2022 року  про надання правової допомоги, укладеного між позивачем (клієнтом) та адвокатом Сучковою Ю.О., сторони погодили, що  предметом договору є надання адвокатом правової допомоги клієнту, а саме: опрацювання документів на предмет можливості підготовки, складання та подання позову до господарського суду Полтавської області про стягнення заборгованості з управління ЖКГ ВК Полтавської області (п.1.1. договору);  клієнт зобов`язується прийняти та оплатити юридичні послуги (правову допомогу), вказані у п. 1.1.   договору. Сторони домовились, що гонорар адвоката складає за надані  юридичні  послуги 3500 гривень (п.1.2. договору);  до складу наданих юридичних послуг (правової допомоги) адвокатом на виконання цього договору включається: консультування телефоном; аналіз документації, що надається клієнтом чи направляється засобами електронного, поштового зв`язку; підготовка проектів листів, договорів, процесуальних документів, наказів, рішень тощо;  приїзд адвоката до місця розташування (діяльності, юридичної адреси, тощо) клієнта. При цьому час витрачений на проїзд та перебування адвоката у клієнта включається у вартість наданих послуг (правової допомоги) по ціні не вищій ніж встановлено законодавством України про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу під час розгляду судами справ. Час перебування у дорозі визначається (та дорівнює) тривалості маршруту громадського (міжміського) транспорту з м. Полтави (Полтавська область) до місця знаходження клієнта, з урахуванням часу зупинок та пересадок;   участь у переговорах, судових засіданнях, нарадах тощо (п.1.4. договору);  клієнт за надання послуг за цим договором зобов`язується сплатити гонорар адвокату  розмір якого становить 3500 грн  (п.2.8. договору).
На підтвердження наявності статусу адвоката у Сучкової Ю. О. позивач надав свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю  від 23.01.2018 року. 
У акті надання послуг № 92/X-10 від 03.03.2022 року   сторони підтвердили, що адвокат надав позивачу такі юридичні послуги стосовно спору з вимогами ФОП Білоус В. І. до Управління ЖКГ ВК Полтавської міськради про стягнення заборгованості згідно договору на розробку проектної документації № 92 від 16.04.2020 року, а саме: зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи; вивчення документів (правовий аналіз наданих клієнтом документів) необхідних для складання позовної заяви; аналіз актуальної судової практики з питань застосування законодавства у спірних правовідносинах; підготовка проекту позовної заяви ФОП Білоус В. І. до Управління ЖКГ ВК Полтавської міськради про стягнення заборгованості згідно договору № 92 від 16.04.2020 року; розгляд питання щодо підготовки розрахунку пені, 3% річних та інфляційних втрат до вказаної позовної заяви; складання розрахунку суми судових витрат, які ФОП Білоус В. І. очікує понести; обговорення з клієнтом проекту позовної заяви ФОП Білоус В. І.  до Управління ЖКГ ВК Полтавської міськради про стягнення заборгованості згідно договору № 92 від 16.04.2020 року; виготовлення копій документів - додатків до вказаної позовної заяви; формування, оформлення та направлення пакету документів (вказаної позовної заяви з додатками) на адресу відповідача; формування, оформлення для подання пакету документів вказаної позовної заяви з додатками на адресу господарського суду Полтавської області;  консультування клієнта з приводу доцільності забезпечення позову в рамках господарської справи; консультування клієнта з приводу існуючого порядку оскарження рішення господарського суду, порядку набрання рішенням законної сили; консультування клієнта з питань порядку звернення до відділу державної виконавчої служби з метою примусового виконання рішення суду.
В акті підтверджена загальна вартість послуги з надання правничої допомоги в сумі 3500,00 грн.
В підтвердження оплати професійної правничої допомоги позивач надав квитанцію № 92/X-10  від 03.03.2022 року, за якою позивач сплатив адвокату Сучковій Ю. О. 3500,00 грн.  за адвокатські послуги. 
Таким чином, матеріалами справи підтверджено понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката в загальній сумі 3500,00 грн.     
А отже, місцевий  господарський суд дійшов вірного висновку про те, що вказані судові витрати пов`язані з розглядом  справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Аргументи апелянта на те, що відмовивши у задоволенні клопотання про розгляд справи у загальному порядку господарський суд першої інстанції не надав   можливості відповідачу повністю реалізувати своє право на захист, не приймаються, з огляду на таке.
За змістом ч.  13       ст.  8 ГПК       України,        розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно з     положеннями  ч. 6      ст. 252 ГПК України      , суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні     з     повідомленням     сторін     за одночасного існування таких умов:  предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;  характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Так,  справа №917/373/22 не належить до категорії справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження, предметом позову є стягнення коштів, розмір яких є значно менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.
Належних та достатніх доказів необхідності розгляду справи в порядку загального позовного провадження  у судовому засіданні     з     повідомленням (викликом) учасників справи відповідачем  не надано. 
Крім того, в умовах строку дії воєнного стану в Україні,  у зв`язку з триваючою військовою агресією Російської Федерації проти України, розгляд   справи з повідомлення (викликом) сторін може покласти додаткову  небезпеку  загрози учасників судового процесу.
Разом з тим,   практика Європейського суду з прав людини   з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1     статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод       свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08.12.1983 у справі Axen v. Germany, заява № 8273/78, рішення від 25.04.2002 Varela Assalino contre le Portugal , заява № 64336/01). Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку Європейського суду з прав людини, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. Заявник (в одній із зазначених справ) не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
 Отже,   висновок місцевого господарського суду     про     задоволення позову відповідає принципам справедливого судового розгляду у контексті частини 1     статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржників     та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі “Проніна проти України” (Рішення Європейського суду з прав людини     від 18.07.2006 року). 
Зокрема, Європейський суд з прав людини     у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 ст.     6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. 
Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.     6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
Апелянту         було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків господарського суду першої інстанції.
Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Стаття 74 ГПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року)
Апелянту         була надана можливість спростувати достовірність доказів і заперечити проти їх використання.
Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).
Отже, на думку колегії суддів, під час розгляду справи її фактичні обставини були встановлені господарським судом першої інстанції на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження поданих доказів; висновки суду відповідають цим обставинам, юридична оцінка надана їм з вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права. 
          Керуючись ст. ст.         269,     270, ч.1 ст. 275, ст. 282     Господарського процесуального кодексу України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Полтавської міської ради   залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Полтавської  області від 24.06.2022 року  у справі №917/373/22  залишити без змін. 
                              Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків визначених ч. 3 ст.287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуюча     суддя                                                                    О.І. Терещенко

Суддя                                                                                           П.В. Тихий  

Суддя                                                                                           Т.Д. Геза