Справа № 753/23900/21                                                                                                        Головуючий в суді І інстанції Курічова В.М.
Провадження № 22-ц/824/1098/2023                                                                                       Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
02 лютого 2023 року                                                                                                                                         м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Мельника Я.С.,
суддів: Матвієнко Ю.О., Гуля В.В.,
за участі секретаря Твердохліб В.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів,
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що на підставі судового наказу від 30 липня 2018 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06 липня 2018 року та до досягнення дитиною повноліття. 
Вказував, що він вчасно та в повному обсязі сплачував аліменти, однак з 20 червня 2021 року дитина проживає разом з ним, а відповідачка перебуває за кордоном, участі у вихованні та утриманні дитини не бере.
Враховуючи викладене, просив припинити стягнення аліментів на підставі наказу від 30.07.2018 року.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує зокрема на те, що місцевий суд не врахував, що донька проживає з 20 липня 2021 року разом з ним, аліменти отримані на розрахунковий рахунок матері не витрачаються на утримання доньки, оскільки мати проживає закордоном.
Крім цього, просить забезпечити апеляційну скаргу шляхом накладення заборони вчинення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження №57091836, однак, колегія суддів вважає за необхідне відхилити вказане клопотання, позаяк воно не ґрунтується на нормах закону.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з березня 2022 року дитина проживає разом з матір`ю в Німеччині, а батько не заперечував щодо виїзду дитини з України з метою її проживання разом з відповідачкою.
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, у сторін є спільна дитина - донька ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .
На підставі судового наказу виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 30.07.2018 у справі № 753/12648/18 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) боржника, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.07.2018 і до досягнення дитиною повноліття.
Відповідно  до  ст. 180 СК  України батьки зобов`язані  утримувати дитину  до  досягнення нею повноліття.
Аналіз частини другої статті 181 СК України свідчить про те, що право на отримання аліментів на дитину має той з батьків, з ким проживає дитина, а відповідний обов`язок сплачувати аліменти на дитину той з батьків, хто проживає окремо від неї.
За своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.
Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Правовий аналіз зазначених положень закону свідчить про те, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину або діти проживають із батьком. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється.
Відповідно  до частини четвертої статті 273 СК  України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.
Зазначена  норма  не  визначає чіткого  переліку обставин,  що  впливають  на  припинення  платежів,  а тому  ними можуть  бути будь-які обставини,  що,  з урахуванням  інтересів дитини, змінюють  обов`язок  щодо сплати цих платежів.
Отже, з урахуванням предмету спору, суду необхідно встановити з ким із батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом та ухвалення рішення у справі.
Як вбачається з письмових заперечень відповідачки, вона виїхала у 2019 році до Німеччини та зареєструвала шлюб з громадянином Німеччини, однак через відсутність дозволу позивача не могла вивезти доньку з України. 
Також відповідачка не заперечує, що донька дійсно тимчасово з проживала разом з позивачем.
З матеріалів справи вбачається, що з березня 2022 року донька проживала разом з відповідачкою в Німеччині, на підтвердження чого відповідачка надала копії розписки позивачка, закордонного паспорта дитини, виду на проживання дитини в Німеччині, реєстрацію дитини в Німеччині.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що донька ОСОБА_3 повернулася до України 17 липня 2022 року, та з цього часу постійно проживає разом з батьком за адресою АДРЕСА_1 , не планує виїжджати за межі України, оскільки навчається на денній формі навчання у Національному авіаційному університеті, на підтвердження чого апелянтом надано копію закордонного паспорта дитини,  копію розписки НАУ про подання документів, копію заяви ОСОБА_3 про проживання з батьком від 25.09.2022 року.
Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Таким чином, із письмових матеріалів справи вбачається, що з 17 липня 2022 року донька ОСОБА_3 повернулася до України та постійно проживає разом з батьком і перебуває на його утриманні, а тому місцевий суд, відмовляючи у задоволенні позову, помилково виходив з того, що станом на день ухвалення рішення дитина проживає разом з матір`ю в Німеччині.
Отже, починаючи з 17 липня 2022 року виникли обставини, що впливають на обов`язок позивача щодо сплати аліментів на утримання доньки, які стягуються відповідно до судового наказу, виданого Дарницьким районним судом м. Києва від 30.07.2018 року, а відтак відповідно до ч.4 ст. 273 СК  України, наявні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 щодо припинення  стягнення з нього аліментів. 
Таким чином, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що з матеріалів справи вбачається, що на даний час дитина  проживає  разом  з батьком  та перебуває на його утриманні, а відтак місцевий суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки факт проживання дитини разом з батьком є суттєвою зміною обставин, що були підставою для стягнення з нього аліментів.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - скасуванню, відповідно до ст. 376 ЦПК України, як таке, що ухвалене з неповним з`ясуванням усіх обставин справи, з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .
 
Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-

 

 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
 
Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 13 вересня 2022 року скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів задовольнити.
 
Припинити стягнення з ОСОБА_1 аліментів, які стягуються відповідно до  судового наказу Дарницького районного суду м. Києва від 30.07.2018 року. 
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:                                     Судді: