ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2023 року	Львів	Справа № 300/4895/22 пров. № А/857/200/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

судді-доповідача                              Іщук Л. П.,
суддів                                                  Обрізка І. М., Шинкар Т.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року про повернення позовної заяви  (головуючий - суддя Чуприна О.В., м. Івано-Франківськ), у справі №300/4895/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області     про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, 

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 30.11.2022 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови позивачу у підготовці і наданні до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 для перерахунку його пенсії; зобов`язати Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області довідку про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2021 відповідно до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 за №2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 за №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" щодо визначення посадового окладу і окладу за військовим званням шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії, для здійснення обчислення та перерахунку з 01.02.2021 пенсії ОСОБА_1 .
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії ухвали для усунення недоліків шляхом подання обґрунтованої заяви про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом та доказів поважності причин його пропуску.
09.12.2022 позивач направив на адресу суду заяву про поновлення пропущеного строку. Заява обґрунтована тим, що право на перерахунок пенсії у нього виникло у зв`язку із зростанням прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, а тому виникло й право на отримання довідки від уповноваженого органу про розміри грошового забезпечення для перерахунку пенсії, з урахуванням оновлених даних про розмір посадового окладу та окладу за військовим (спеціальним) званням, що підтверджено постановами Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21 та від 31.08.2022 у справі №120/8603/21-а. Зазначає, що про порушення своїх прав дізнався у серпні 2022 після ознайомлення із судовим рішенням Верховного Суду від 02.08.2022 у справі №440/6017/21. Таким чином, на думку позивача, при застосуванні строків звернення до адміністративного суду у вказаній категорії справ необхідно виходити з того, що встановлені процесуальним законом строки та повернення позовної заяви на підставі їх пропуску не можуть слугувати меті відмови у захисті порушеного права, легалізації триваючого правопорушення, в першу чергу, з боку держави. Позивач вказує, що є неможливим обмеження шестимісячним строком звернення до суду щодо обов`язку держави забезпечити реалізацію громадянином України свого конституційного права на соціальний захист.  
На підставі пункту 9 частини четвертої  статті 169 КАС України  Івано-Франківський окружний адміністративний суд 14 грудня 2022 року повернув позивачеві позовну заяву з у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яка залишена без руху у встановлений судом строк, оскільки позивач не обґрунтував поважності причин пропуску строку звернення до суду.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи.
Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що про порушення своїх прав він дізнався у серпні 2022 року після ознайомлення із постановою Верховного Суду від 02.08.2022 р. у справі № 440/6017/21.Зазначає, що застосування судом першої інстанції висновків Великої Палати Верховного Суду від 24.12.2020р. у справі № 510/1286/16-а, постанови Верховного Суду від 31.03.2021р. у справі № 240/12017/19 до розглядуваних правовідносин є помилковим, оскільки такі є нерелевантними, а їх висновки не можуть застосовуватися в розглядуваній справі. Окрім того, вказує, що дані відносини носять триваючий характер, оскільки суб`єкт владних повноважень ухиляється від виконання своїх обов`язків протягом тривалого періоду часу (триваюча протиправна бездіяльність) або допускає протиправну поведінку (триваюча протиправна діяльність), що призводить до порушення права на соціальний захист.
Просить апелянт скасувати ухвалу про повернення позовної заяви.
Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому вважає апеляційну скаргу необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення.
Апеляційний розгляд справи здійснено згідно ч.2 ст.312 КАС України в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.
Як вбачається із змісту оскаржуваної ухвали,  свої висновки суд першої інстанції обґрунтовував тим, що з дня отримання пенсійної виплати особа, якій призначена пенсія, вважається такою, що повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи законних інтересів. Покликання позивача на постанови Верховного Суду від 02.08.2022р. у справі № 440/6017/21 та від 31.08.2022р. у справі № 120/8603/21-а, як на підставу поновлення пропущеного строку звернення до суду, не є поважними та не свідчать про наявність у позивача перешкод чи труднощів, що унеможливили своєчасне звернення до суду з цим позовом. Натомість, позивач звернувся до відповідача про видачу йому довідки про розмір його грошового забезпечення станом на 01.01.2021р. лише 13.10.2022р. Тому суд апеляційної інстанції вважав, що отримання листа відповідача від 19.10.2022р. у відповідь на заяву не змінює моменту, з якого позивач повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли останній почав вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не має значення для визначення початку перебігу строку звернення до суду в даному випадку.
Колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції такими, що зроблені з порушенням норм процесуального права, виходячи з наступного.
Відповідно до частини другої  статті 55 Конституції України  кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає  КАС України, частиною першою статті 5 якого визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частина перша  статті 118 КАС України  визначає, що процесуальні строки - це встановлені  законом  або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються  законом, а якщо такі строки  законом  не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до частини першої  статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з частино другою  статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду визначені  статтею 123 КАС України, за приписами якої у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених  законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Слід зазначити, що строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів.
Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску строку звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, принциповим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України. Для цього законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку.
Отже, в розглядуваному випадку суд, встановивши факт пропуску позивачем строку звернення до суду та визнавши неповажними підстави, вказані у заяві про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, правильно залишив позовну заяву без руху і надав можливість позивачу вказати інші підстави для поновлення строку.
Згідно усталеної судової практики поважними причинами пропуску строку звернення до суду із позовом визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.
Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали, так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю.
День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Якщо цей день встановити точно неможливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав.
Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.
Зважаючи на викладене, колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що заявлений позов стосується оскарження в судовому порядку відмови відповідача у підготовці і наданні до ГУ ПФ України в Івано-Франківській області оновленої довідки про розмір грошового забезпечення позивача для перерахунку його пенсії з 01.01.2021.
При цьому, у вказаній довідці визначення посадового окладу і окладу за військовим званням повинно здійснюватися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, на відповідний тарифний коефіцієнт, та з обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії.
Зверненню позивача до суду з розглядуваним позовом передувало скерування ним до відповідача заяви від 13.10.2022 р. про підготовку та направлення спірної довідки до пенсійного органу.
За результатами розгляду такої заяви відповідач надіслав позивачу лист від 19.10.2022р. про відмову в підготовці та видачі спірної довідки через відсутність для цього відповідних правових підстав.
Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що судом першої інстанції чітко та однозначно не з`ясовано питання, з якого конкретного часу розпочався перебіг шестимісячного строку звернення до суду.
Водночас, названі судом першої інстанції обставини не враховують зміст розглядуваного позову, який стосується отримання позивачем від відповідача довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії.
Предметом спору в цій справі є оскарження відмови у видачі відповідної довідки та її скеруванні до належного пенсійного органу. Саме така відмова відповідача оскаржується в цій справі, при цьому строк на її оскарження виник у позивача після отримання відповіді ГУ ДСНС України в Івано-Франківській обл. від 19.10.2022 на подану позивачем заяву від 13.10.2022.
В розглядуваній справі вирішується питання правомірності відмови у видачі довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії, при цьому позивачем не заявлені позовні вимоги про перерахунок самої пенсії.
За наведених обставин колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково розцінив відносини по отриманню довідки для перерахунку пенсії та відносини щодо відмови у перерахунку пенсії як один вид правовідносин, через що застосував до них усталену судову практику обрахунку процесуальних строків, які стосуються справ щодо перерахунку пенсій.
Отже, суд першої інстанції в порушення принципу офіційного з`ясування всіх обставин справи не дослідив питання дотримання позивачем строку звернення до суду з вказаними позовними вимогами, достеменно не встановив предмет позову і початок перебігу та закінчення відповідного строку та, за наявності факту його пропущення, - не з`ясував його причин.
Оцінюючи в сукупності вищевикладене, колегія суддів приходить до переконливого висновку про те, що за таких умов в суду першої інстанції не було достатніх і належних підстав для повернення позовної заяви ОСОБА_1 на підставі ч.2 ст.123 КАС України, а тому оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню.
Згідно ч.3 ст.312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржувана ухвала суду підлягає скасуванню, як винесена із порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного повернення позовної заяви, із направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.
Враховуючи результат апеляційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку із переглядом справи в суді апеляційної інстанції, відповідно до частини шостої  статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 139, 311, 312, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14 грудня 2022 року про повернення позовної заяви  у справі № 300/4895/22 скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя	 	Л. П. Іщук 	
судді	 	І. М. Обрізко 	
 	 	Т. І. Шинкар