ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/238/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №694/739/21 Категорія: 310000000 	Сакун Д. І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Фетісова Т. Л. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

       28 лютого 2023 року                                                                                                   м. Черкаси   

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати:
суддя-доповідач	Фетісова Т.Л. 	
судді секретар  	Гончар Н.І., Сіренко Ю.В. Зінченко Ю.О.	

учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач (скаржник) –  ОСОБА_2 , 
третя особа - служба у справах дітей Звенигородської РДА,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2022 (повний текст складено 04.08.2022, суддя в суді першої інстанції Сакун Д.І.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 , треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - служба у справах дітей Звенигородської РДА та орган опіки та піклування Звенигородської міської ради, про усунення перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною,

в с т а н о в и в :

у квітні 2021 року  ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, зобов`язати відповідача не перешкоджати позивачу брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3 ; визначити такий порядок спілкування позивача з сином ОСОБА_3 : кожного тижня починаючи з 17 годин 00 хвилин п`ятниці і до 15 години 00 хвилин неділі; новорічні та різдвяні свята та дні народження дитини та батька з 15 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин; зимою - з 13 по 21 січня; весною - з 20 березня по 04 квітня; літом - з 17 по 27 липня; восени - з 01 по 21 жовтня; позивач має право бачитися з дитиною за місцем проживання сина і також за його місцем проживання, крім того відвідувати з дитиною розважально-культурні заходи, парки, громадські місця, тощо; позивач має право оздоровити дитину, в санаторіях, профілакторіях, курортах тощо; позивач має право на обстеження та лікування у лікаря, а також відвідування навчальних закладів без присутності матері; позивач має право за згодою дитини записувати його в секції, а також відвідувати його в час перебування на них.
Вказані вимоги обґрунтовує тим, що 21.04.2017 між сторонами був зареєстрований шлюб, у якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 . Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.01.2019 шлюб між сторонами розірвано та встановлено, що син проживає разом з матір`ю. 
З часу розлучення між сторонами почалися непорозуміння щодо участі у вихованні сина, його відвідуванні, відповідач перешкоджала позивачу спілкуватися з дитиною. З метою встановлення способу участі у вихованні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач звернувся із відповідною заявою до комісії з захисту прав дітей Звенигородської РДА. За результатами розгляду заяви 17.02.2020 на засіданні комісії із захисту прав дитини встановлено спосіб участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина, щонеділі, щосереди у святкові дні, дні народження сина, батька з 10 годин 00 хвилин до 12 годин 00 хвилин на території розважальних закладів для дітей, парків міста за попередньою домовленістю з матір`ю дитини за день до зустрічі. 07.02.2021 позивачу вдалося умовити відповідача побачитися з сином, проте під час прогулянки з сином в парку міста відповідач разом з його батьком стежили за ним, знаходилися поряд та провокували конфлікти. З метою фіксації даного факту позивачем було викликано поліцію.
Після не результативних спроб вирішити дане питання у позасудовому порядку позивач був вимушений звернутися до суду з даною позовною заявою.
Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2022 позовні вимоги у справі задоволено повністю. Суд виходив з того, що мати дитини (відповідач) протиправно чинить перешкоди у спілкування батька з сином, що є підставою для визначення судом порядку та способу спілкування батька та дитини. При цьому запропонований позивачем порядок спілкування суд вважав таким, що відповідає принципам розумності, справедливості, збалансованості між інтересами всіх учасників сімейних відносин, пріоритету інтересів дитини.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, представник відповідача адвокат Гаврилов Д.О. 10.01.2023 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та встановити такий порядок спілкування батька з сином: щонеділі та щосереди, дні народження батька з 10 год. до 12 год., на території розважальних закладів для дітей, парків міста у присутності матері або батьків – ОСОБА_5 , ОСОБА_6 . Зазначає, що суд повністю погодився із висновком органу опіки та піклування Звенигородської міської ради, однак згідно постанови ВС від 16.02.2022 у справі №742/710/19 висновок органу опіки та піклування є лише одним із доказів та не є обов`язковим для суду. Запропонований відповідачем порядок спілкування позивача з дитиною відповідає рішенню органу опіки та піклування Звенигородської РДА. Відповідач не перешкоджає спілкуванню батька з дитиною, що можуть підтвердити ряд свідків, однак, коли дитина хворіла, вона відмовляла позивачу у спілкуванні з сином. Суд першої інстанції не врахував інтереси дитини, визначаючи запропонований позивачем порядок спілкування з дитиною. Так позивач вживає алкоголь та наркотичні речовини, погрожує відповідачу розправою, що можуть підтвердити свідки, отже спілкування з сином можливе лише у присутності інших осіб, у тому числі, батьків самого позивача (діда і баби дитини), які підтримують позицію матері дитини.
У відзиві на апеляційну скаргу сторона позивача просила суд апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, оскільки вважають його законним та належним чином обґрунтованим.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Заслухавши доповідь судді, вивчивши та обговоривши наявні докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах вимог та доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов таких висновків.
При розгляді справи встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 23.01.2019 розірваний. Рішення набрало законної сили 25.02.2019 (а.с.27).
Згідно свідоцтва про народження, серія НОМЕР_1 від 24.05.2017, виданого Звенигородським РВ ДРАЦС ГТУ юстиції у Черкаській області, сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в Книзі реєстрації народжень 24.05.2017 зроблено відповідний актовий запис за № 97 (а.с.26).
З витягу з протоколу від 17.02.2020 №1 засідання комісії Звенигородської РДА Черкаської області з питань захисту прав дитини вбачається, що комісією рекомендовано голові органу опіки та піклування райдержадміністрації надати розпорядження про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 щонеділі, щосереди, святкові дні, дні народження сина, батька з 10.00 год. до 12.00 год. на території розважальних закладів для дітей, парків міста за попередньою домовленістю з матір`ю дитини за день до зустрічі (а.с.28).
З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 13.01.2021 вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до поліції із заявою про невиконання ОСОБА_2 розпорядження Звенигородської РДА Черкаської області (а.с.29).
Згідно довідки №160 від 06.08.2021 позивач ОСОБА_1 на «Д» обліку в Звенигородському наркологічному кабінеті не перебуває, на протязі п`яти років за медичною допомогою не звертався (а.с.69).
З громадської характеристики від 05.08.2021 №84/0218, виданої виконавчим комітетом Звенигородської міської ради Черкаської області, вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою АДРЕСА_2 . Підприємець. По місцю проживання характеризується позитивно. Заяв та скарг в міськвиконком на ОСОБА_1 не надходило. Компрометуючими даними міськвиконком не володіє (а.с.70).
Відповідно до Висновку Звенигородської міської ради від 16.02.2022 про участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 надані рекомендації комісії з захисту прав дитини, відповідно до яких рекомендовано визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3  в такому порядку: кожного тижня починаючи з 17 годин 00 хвилин п`ятниці і до 15 години 00 хвилин неділі; новорічні та різдвяні свята та дні народження дитини та батька з 15 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин; зимою - з 13 по 21 січня; весною - з 20 березня по 04 квітня; літом - з 17 по 27 липня; восени - з 01 по 21 жовтня. Позивач має право бачитися з дитиною за місцем свого проживання, крім того відвідувати з дитиною розважально-культурні заходи, парки, громадські місця; позивач має право оздоровити дитину, в санаторіях, профілакторіях, курортах; позивач має право на обстеження та лікування у лікаря, а також відвідування навчальних закладів; зустрічі проводити з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів, потреб.
Позивач у справі стверджує про те, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з дитиною, які мають бути усунуті із визначенням судом способу та порядку участі позивача у вихованні дитини.
Такими є фактичні обставини у справі. Правовідносини, наявні між сторонами на їх підставі, мають таке правове регулювання.
Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Також частини 1, 2 статті 15 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачають, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватись з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.
Згідно приписів ч.ч.1, 2, 3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має право перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. 
Згідно до  статті 159 СК України передбачено, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Суд може не погодитись з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Також рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків – правовий висновок ВС у постанові від 09.09.2020 у справі №279/3970/18.
Апеляційний суд приймає до уваги, що після розірвання шлюбу у січні 2019 року та до цього часу дитина проживала з матір`ю. 
Між батьками дитини склались відчужені взаємовідносини, сторони не дійшли згоди щодо вирішення питання про визначення способів участі батька, який проживає окремо, у вихованні дитини шляхом переговорів та прийняття спільного рішення. 
Оскільки між батьками дитини склалися стійкі непорозуміння щодо способу та порядку участі батька у вихованні дитини, які вони самостійно подолати неспроможні, тому батько звернувся до служби у справах дітей і питання вирішувалося шляхом винесення розпорядження головою органу опіки та піклування Звенигородської райдержадміністрації про встановлення способу участі ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 щонеділі, щосереди, святкові дні, дні народження сина, батька з 10.00 год. до 12.00 год. на території розважальних закладів для дітей, парків міста за попередньою домовленістю з матір`ю дитини за день до зустрічі (а.с.28).
Однак, вказаного розпряження сторони не дотримувалися, що призводило до численних конфліктів між ними, в том числі і у присутності дитини, мати посилаючись на постійний хворобливий стан дитини, відмовляла батькові у зустрічах з дитиною, що нею не спростовується.
Вказані обставини батько сприйняв як перешкоджання йому в участі у вихованні та спілкуванні з сином, тому звернувся до суду з даним позовом, яким просив встановити йому відповідний графік побачень із сином, який він зазначив в своєму позові.
Мати, по суті не заперечуючи того факту, що батько повинен бачитися з дитиною і приймати участь в його вихованні та того, що ними дійсно не виконувалося розпорядження органу опіки та піклування Звенигородської райдержадміністрації про встановлення способу участі у вихованні їх сина, відповідно в свою чергу запропонувала свій графік зустрічей сина з батьком, який нею відображено у відзиві на позовну заяву та аналогічних вимогах апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.
Крім того, у справі наявний висновок Звенигородської міської ради від 16.02.2022 про участь батька ОСОБА_1 у вихованні малолітнього сина ОСОБА_3 , з яким не повністю погодився суд першої інстанції, вирішуючи спір у справі.
Проте, суд апеляційної інстанції не може у повній мірі погодитися із вказаними вище висновками органів опіки та піклування, а також з висновками суду першої інстанції по суті спору у справі, оскільки вони не у повній мірі забезпечують баланс між інтересами дитини та закріпленим у положеннях міжнародних та національних норм законодавства принципом рівності батьків у реалізації права на вільне спілкування з дитиною та участь у її вихованні. При цьому право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а рівноцінне спілкування малолітньої дитини з батьком в тій же мірі, що і з матір`ю, відповідає її якнайкращим інтересам. 
За обставин цієї справи судом першої інстанції, на думку апеляційного суду, не повністю враховано, що дитина вже тривалий час проживає з матір`ю, отже визначати проведення дитиною фактично всіх своїх вихідних днів кожного тижня щомісяця лише з батьком, про що вказав суд першої інстанції, буде наданням несправедливого пріоритету інтересам батька перед інтересами матері на проведення днів відпочинку з дитиною, оскільки за логікою суду всі будні дні тижня дитиною піклуватиметься мати, а всі дні відпочинку з сином проводитиме лише батько. 
Крім того, суд першої інстанції помилково вказав на те, що право оздоровити дитину, в санаторіях, профілакторіях, курортах тощо, право на обстеження та лікування дитини у лікаря, а також відвідувати навчальні заклади, право записувати дитину в секції, є таким окремим способом участі у вихованні дитини, який встановлюється рішенням суду, адже зазначені права безпосередньо не стосуються можливості участі батька у вихованні дитини, а є формою реалізації йог батьківських прав та відповідних обов`язків, загалом відносяться до прав та обов`язків батьків, які передбачені нормами чинного сімейного законодавства України, і не можуть додатково визнаватися за позивачем рішенням суду без належних та допустимих доказів порушення цих прав з боку відповідача.
Апеляційний суд приймає до уваги, що при встановленні способу спілкування батька з дитиною суд має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини та інтересів самої дитини. 
Колегія суддів, заслухавши у судовому засіданні думку батька і матері дитини з їх представниками, щодо встановлення графіку зустрічей, представника органу опіки та піклування, який підтримав наданий ним раніше у справі висновок, прийшла до висновку, що належно враховуватиме інтереси дитини та батьків такий графік спілкування батька з дитиною, як встановлення систематичних побачень позивача з сином за місцем проживання сина та за місцем проживання позивача з правом відвідування з дитиною розважально-культурних заходів, парків, громадських місць, тощо:
- 1 та 3 вихідні щомісяця, починаючи з 17 годин 00 хвилин п`ятниці і до 15 години 00 хвилин неділі; 
- дні народження батька з 15 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин;
- взимку : з 13 по 21 січня; 
- навесні : з 20 березня по 04 квітня; 
- влітку: з 17 по 27 липня; 
- восени: з 01 по 21 жовтня.
Зустрічі проводити з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів, потреб.
Заслухавши пропозиції обох батьків та висновку органу опіки та піклування щодо святкування новорічних та різдвяних свят, з`ясувавши традиції сторін щодо святкування Різдва саме 25 грудня, рівність обох батьків щодо участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та інтереси дитини вважає за доцільне визначити порядок святкування новорічних та різдвяних свят наступним чином: з 25 грудня по 02 січня по непарним рокам (починаючи з 2023 року і надалі) - з батьком, по парним (починаючи з 2024 року і надалі) – з матір`ю.
При цьому запропонований скаржником графік спілкування позивача з дитиною, а саме: лише щосереди та щонеділі і в день народження батька з 10. 00 до 12.00, не повністю забезпечуватиме інтереси батька на спілкування з сином, адже є надміру обмеженим у часі та не забезпечуватиме принципу рівності участі у вихованні дитини обох батьків, крім того не враховує висновку органу опіки і піклування в цій частині та інтересів самої дитини, оскільки з вересня 2023 року дитина відвідуватиме школу та зустрічі її з батьком щосереди та в дні народження батька (окрім тих, що будуть у вихідний день) з 10.00 до 12.00 апріорі не відбуватимуться. 
Колегія суддів вважає недоцільним визначати час зустрічей батька з дитиною саме в день народження дитини, яка, виходячи з свого віку в подальшому виявлятиме бажання самостійно визначати формат та місце проведення свого свята (з друзями в школі, в розважальному закладі тощо ), тому визначення судом його святкування саме у визначений час і лише з батьком не відповідатиме інтересам самої дитини в повній мірі . 
Також посилання скаржника на те, що побачення позивача та дитини мають відбуватися у лише присутності матері дитини чи батьків позивача апеляційним судом відхиляються, оскільки відповідачем не надано належних та допустимих доказів того, що спілкування дитини з батьком матиме негативний вплив на неї відповідатиме інтересам самої дитини, враховуючи негативні взаємовідносини батьків, які призводять до постійних конфліктів між ними в присутності сина, вік дитини, їх взаємовідносини як батька із сином, колегія суддів вважає, що недоцільно визначати позивачу проводити зустрічі лише в присутності матері дитини або бабусі з дідусем, однак це може відбуватися за спільним бажанням цих осіб. 
Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Посилання скаржника на те, що позивач вживає алкоголь та наркотичні речовини, а також щодо його негативного впливу на дитину, свого підтвердження доказами при апеляційному перегляді справи не знайшли. Посилання апелянта на те, що вказані обставини можуть бути підтвердженні показами свідків, відповідно, ним заявлено клопотання про їх допит в суді апеляційної інстанції було відхилено колегією суддів як безпідставне та належним чином не обґрунтоване. 
Крім того, позиція сторони відповідача щодо суті спору у справі, а також надані позивачем докази свідчать про наявність перешкод з боку відповідача у спілкуванні позивача з сином, що при апеляційному перегляді справи не спростовано, отже у відповідній частині позовних вимог рішення суду першої інстанції є обґрунтованим.
Отже вимоги апеляційної скарги   в частині встановлення порядку зустрічей батька з дитиною за визначеним ним графіком підлягають до часткового задоволення з урахуванням вищевикладених норм права та обставин даної справи. 
Зміна обставин чи правовідносин, що мають істотне значення при визначенні способу участі одного з батьків у вихованні дитини, в тому числі з врахуванням віку дитини, її прихильності до кожного з батьків, не позбавляє права батьків в майбутньому звернутись до суду з позовом про встановлення іншого способу участі одного з батьків у вихованні дитини.
Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини. 
Отже апеляційну скаргу відповідача потрібно задовольнити частково, а рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2022 у даній справі слід змінити в частині вирішення позовних вимог про визначення порядку спілкування з дитиною, визначивши порядок участі батька у вихованні дитини, про який вказано вище по тексту даної постанови апеляційного суду.
Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу – задовольнити частково. 
Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2022 у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1  до  ОСОБА_2 ,  треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - служба у справах дітей Звенигородської РДА та орган опіки та піклування Звенигородської міської ради, про усунення перешкод в участі у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення порядку спілкування з дитиною – змінити в частині вирішення позовних вимог про визначення порядку спілкування з дитиною, визначивши такий графік спілкування батька з дитиною, як встановлення систематичних побачень позивача з сином за місцем проживання сина та за місцем проживання позивача з правом відвідування з дитиною розважально-культурних заходів, парків, громадських місць, тощо:
- 1 та 3 вихідні щомісяця, починаючи з 17 годин 00 хвилин п`ятниці і до 15 години 00 хвилин неділі;
- святкування новорічних та різдвяних свят: з 25 грудня по 02 січня по непарним рокам - з батьком, по парним - з матір`ю;
- дні народження батька з 15 годин 00 хвилин до 20 годин 00 хвилин;
- взимку : з 13 по 21 січня; 
- навесні : з 20 березня по 04 квітня; 
- влітку: з 17 по 27 липня; 
- восени: з 01 по 21 жовтня.
Зустрічі проводити з обов`язковим урахуванням стану здоров`я, бажання дитини, її інтересів, потреб.
У решті рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.08.2022 у даній справі – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством. 
Повну постанову складено 01.03.2023.

Суддя-доповідач                        

Судді