Номер провадження: 22-ц/813/7268/22 
Справа № 522/15672/21
Головуючий у першій інстанції Федчишена Т. Ю.
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2022 року                                                                 м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого – Громіка Р.Д.,
суддів – Драгомерецького М.М., Дришлюка А.І.,
за участю секретаря – Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2022 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:
1. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Короткий зміст позовної заяви.
У серпні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є донькою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на території Штату Гаваї. За життя ОСОБА_2 склала на її ім`я заповіт, посвідчений державним нотаріусом штату Гаваї Р. В. Гастінгс 02.11.2020р., за змістом якого вона заповіла все своє майно в Україні, зокрема всі квартири, паркувальні місця та приміщення для зберігання, розташовані в Одесі, позивачу. Вказувала, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, інших спадкоємців за заповітом чи за законом немає. З метою отримання свідоцтва про право на спадщину позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю. О. із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з пропуском строку, встановленого законом для прийняття спадщини, та рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Зазначає, що строк, визначений законом для прийняття спадщини, пропущено нею з поважних причин, оскільки спадкодавець померла на території Сполучених Штатів Америки (штат Гаваї), свідоцтво про смерть видавалося у місті Гонолулу, заповіт знаходився також у місті Гонолулу і пересилання документів в Україну потребувало часу. Крім того, отримані документи необхідно було перекласти на державну мову та нотаріально засвідчити правильність перекладу, що також потребувало значного часу, зокрема, переклад свідоцтва про смерть та засвідчення правильності його перекладу було здійснено 14 липня 2021, того ж дня позивач звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю. О. із заявою про прийняття спадщини.
Вказувала, що оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, відмова у задоволенні її позовних вимог потягне за собою перехід права власності на спадкове майно до держави в особі органу місцевого самоврядування, що є неприйнятним для позивача, у зв`язку з чим просить визначити їй додатковий строк, тривалістю шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили, на подання до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги. 
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи та зроблено помилкові висновки про відмову у задоволенні позову.

Сповіщення сторін.
Про судове засідання, призначене на 14 грудня 2022 року, сторони були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.
Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 7 ст. 268 ЦПК України рішення суду (повне або скорочене) підписується всім складом суду у день його складення і додається до справи.
Повне судове рішення виготовлено 26 грудня 2022 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Позиція апеляційного суду
Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити у цій частині нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Фактичні обставини справи.
На підставі матеріалів справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у штаті Гаваї, Сполучені Штати Америки, померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка Сполучених Штатів, що підтверджується копією свідоцтва про смерть № НОМЕР_1 , виданого Департаментом здоров`я Штату Гаваї, яка за доводами позивача, була її матір`ю.
Відповідно до листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю. О. від 14 липня 2021 року № 472/01-16 щодо строків для прийняття спадщини вбачається, що 14 липня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса з питань подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на що приватним нотаріусом повідомлено, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини та рекомендовано позивачу звернутися до суду.
Згідно з листа приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Міглазової Ю. О. від 12.11.2021 № 1178/01-16 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , нею не заводилася.     

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно із ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Так, відмовляючи у задоволенні позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надала суду доказів на підтвердження існування об`єктивних, істотних, непереборних труднощів для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, що також свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. 
Також суд першої інстанції зазначив, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5  не заводилася, і рішення з цього приводу нотаріусом не приймалось, тому, за відсутності постанови нотаріуса про відмову позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, за умов нез`ясування питання щодо надання згоди іншими спадкоємцями на оформлення спадкових прав позивача в нотаріальній конторі, відсутні підстави вважати порушеними її спадкові права, а отже позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини є передчасними та необґрунтованими. Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 грудня 2018 року у справі № 235/4294/17 (провадження № 61-28264 св 18).
Однак повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції колегія суддів не може з огляду на таке.
Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях; 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).
За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
Подання заяви про прийняття спадщини є дією, яку повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину тоді, коли такий спадкоємець не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Відповідно, пропустити строк на прийняття спадщини може спадкоємець, який постійно не проживав на час відкриття спадщини зі спадкодавцем.
Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.
Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17.
З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.
Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
У постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 (провадження № 61-38298св18), від 28 березня 2022 року у справі № 750/2158/21 (провадження № 61-753св22) Верховний Суд зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.
Пропуск спадкоємцем строку для прийняття спадщини без поважних причин не свідчить про наявність у такого спадкоємця порушеного, невизнаного чи оспорюваного права, яке підлягає захисту в судовому порядку.
З матеріалів справи вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у штаті Гаваї, про що видано свідоцтво про смерть №151 2020-010509 від 18.11.2020р. Заповіт на позивача ОСОБА_1 було складено 02.11.2020р., який посвідчено державним нотаріусом штату Гаваї.
Таким чином, вбачається, що спадкодавець ОСОБА_2 померла за межами території України, а тому у ОСОБА_1 були об`єктивні та незалежні від її волі обставини (виїзд за межі України на велику відстань між місцем постійного проживання спадкодавця і спадкоємців/спадкового майна, певні юридичні процедури за законодавством іншої держави, відповідне оформлення документів у відповідності до законодавства України (апостилювання, переклад тощо), які унеможливив подання заяви у строк, встановлений національним законодавством України.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вбачає поважність причин для поновлення строку для прийняття спадщини.
Посилання суду першої інстанції на правову позицію, яка викладена у постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №235/4294/17, є неспроможними, оскільки правовідносини у вказаній цивільній справі не є тотожними правовідносинам у справі, що є предметом даного судового розгляду. У справі №235/4294/17 позивач не зверталась до органів нотаріату із заявою щодо оформлення спадкових справ, тоді як у справі №522/15672/21 позивач ОСОБА_1 зверталась до органів нотаріату та їй було відмовлено у прийнятті заяви по прийняття спадщини та відкриті спадкової справи.
Додатково колегія суддів звертає увагу на те, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини у такому випадку потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. 
Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. З вказаними висновками погодився Верховний Суд у постановах від 12 вересня 2018 року у справі № 484/3221/17 (провадження № 61-22510св18), від 10 січня 2019 року у справі №263/1221/17 (провадження № 61-18261св18), від 25 березня 2020 року у справі №642/2539/18-ц (провадження № 61-5609св19).
Апеляційний суд також враховує, що, виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності та розумності, суд касаційної інстанції у окремих своїх постановах керується аксіомою цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», яка означає «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права».
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, не довів обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки районного суду не відповідають обставинам справи, у зв`язку з чим є підстави для скасування рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 01 лютого 2022 року скасувати.
Постановити у справі нове судове рішення.
Позовну заяву ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.
Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) додатковий строк тривалістю шість місяців з дня набрання рішення суду законної сили на подання до органів нотаріату заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 ).
Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст судове рішення виготовлено 26 грудня 2022 року.

Головуючий                                                                Р.Д. Громік

Судді:                                                                М.М. Драгомерецький

                                                                       А.І. Дришлюк