ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2023 року	Львів	Справа № 260/3162/22 пров. № А/857/16780/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді –                                                             Ніколіна В.В.,
суддів –                                                                                Гінди О.М., Пліша М.А.,
                                                                                          
розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Печерського районного суду міста Києва на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року про закриття провадження(суддя –Гебеш С.А., м. Ужгород) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

                                                     ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у серпні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Печерського районного суду міста Києва, в якому просив: визнати  протиправною бездіяльність Печерського районного суду міста Києва щодо належного оформлення в паперовій формі двох  виконавчих листів у справі №757/36490/20-ц на примусове виконання рішення даного суду від 18.11.2020 року і додаткового рішення цього ж суду від 17.12.2020 року та щодо надіслання оригіналів таких виконавчих листів на поштову  адресу представника Шимана Юрія Васильовича ( АДРЕСА_1 ); зобов`язати Печерський районний суд міста Києва належним чином оформити в паперовій формі два виконавчі листи у справі №757/36490/20-ц на примусове виконання рішення даного суду від 18.11.2020 року і додаткового рішення цього ж суду від 17.12.2020 року та надіслати оригінали таких виконавчих листів на поштову адресу представника Шимана Юрія Васильовича (а/с 9-Д, ВЗ Ужгород, 88000); стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного суду міста Києва на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) всі судові витрати по справі, а саме 992,40 грн. судового збору  і 10000,00 грн. витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката.
          Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року провадження у адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Печерського районного суду міста Києва про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії – закрито. Повернуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 992,40 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Печерського районного суду міста Києва на користь    ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у сумі 3500 (три тисячі п`ятсот) гривень.
          Не погодившись із прийнятою ухвалою в частині повернення судового збору в сумі 992,40 грн та стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу у сумі 3500 грн, її оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в оскаржуваній частині. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що відповідно до пункту 5 частини першої статті 7 Закону України “Про судовий збір”, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях. Вказує, що з відповідним клопотанням до суду першої інстанції позивач не звертався. Покликається на висновки Верховного Суду, які викладені у постановах від 09 грудня 2020 року у справі №1.380.2019.001303, від 24 червня 2021 року у справі №810/3180/18.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи те, що клопотання від учасників справи про розгляд справи за їх участю відсутні, апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що  відповідачем самостійно відновлено законні права та інтереси позивача, суд дійшов висновку, що провадження у справі слід закрити. Також вказав, що враховуючи те, що суд ухвалою закриває провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, суд вважає за можливе повернути позивачу, сплачений при поданні позову, судовий збір в розмірі 992,40 грн. Також дійшов висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати на правову допомогу в сумі 3500,00 грн.
Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком в оскаржуваній частині з огляду на наступні обставини.
Згідно пункту 8 частини першої статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.
За приписами частини другої статті 238 КАС України у випадку закриття провадження у справі суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем у справі було заявлено до відшкодування саме суми сплаченого судового збору й витрати на професійну правничу допомогу в першій інстанції.
Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом (частина друга статті 132 КАС України).
Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях (пункт 5 частини першої статті 7 Закону України “Про судовий збір”).
Апелянт покликається на те, що за встановленим Законом України “Про судовий збір” порядком сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила.Іншого порядку повернення судового збору з бюджету на підставі частини другої статті 238 КАС України у разі закриття провадження у справі за пунктом 8 частини першої статті 283 КАС України чинним законодавством не визначено.Та вказує на те, що клопотання, якого вимагає закон, у матеріалах справи відсутнє, - що унеможливлювало здійснення відповідної процесуальної дії судом першої інстанції.

Водночас, згідно з матеріалами справи позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у сумі 992,40 грн. відповідно до квитанції  від 24.08.2022 року. Також, позивач у позовній заяві просив стягнути сплачений судовий збір із відповідача.

Колегія суддів дійшла висновку, що хоч і Закон України “Про судовий збір”вказує на те що судовий збір повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, однак скасування ухвали суду першої інстанції з вказаної підстави свідчитиме про надто формалізований підхід при вирішенні справи, та призведе до необхідності вчинення позивачем додаткових процесуальних дій з метою стягнення сплаченого судового збору, на яке він має право відповідно до закону. Вказане не буде суперечити нормам КАС України.

Таким чином, враховуючи те, що суд першої інстанції ухвалою закрив провадження у справі на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України, апеляційний суд вважає за можливе залишити таку в оскаржуваній частині без змін та повернути позивачу, сплачений при поданні позову, судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Витрати ж на правничу допомогу адвоката відповідно до частини другої статті 134 КАС України підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи разом з іншими судовими витратами. Отже, ця норма відсилає до загального порядку розподілу судових витрат, що визначений статтею 139 КАС України.
Апелянт вказує, що зі змісту цих норм закону, не вбачається визначення порядку розподілу судових витрат у випадку закриття провадження на підставі пункту 8 частини першої статті 238 КАС України.
Однак колегія суддів вказує, що частина восьма статті 139 КАС України дозволяє суду у випадку, якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору, таким чином суд першої інстанції правомірно вирішив, що на користь позивача слід стягнути витрати на правничу допомогу.
В даному випадку, хоч і відповідач визнавши помилку й усунувши її, однак позивач поніс певні витрати на правову допомогу, та має право на їх відшкодування.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини 3 статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 5 статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співрозмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що за результатами розгляду справи, документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Вказана правова позиція також відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним в постанові від 15.03.2019 по справі № 826/7778/17.

На підтвердження витрат на правову допомогу представник позивача надав: квитанцію на суму 10000,00 грн., договір про надання правничої допомоги №22 від 22.08.2022 року, додаток № 1 до договору №22 від 22.08.2022 року опис робіт, виконаних адвокатом за укладеним з ОСОБА_1 договором про надання правничої допомоги.
Відповідно до додатку №1 до договору про надання правничої допомоги №22 від 22.08.2022 року сума гонорару - 10000,00 грн., а саме: вивчення наданих клієнтом документів - (1 година) 1000,00 грн. (1 година), перегляд законодавчої бази, пошук і вивчення судової практики - 1000,00 грн. (1 година), надання консультації - 1000,00 грн. (1 година), підготовка позовних матеріалів і пред`явлення позову - 7000,00 грн. (3,5 години на 2000,00 грн.).
Водночас, слід врахувати, що предмет спору в цій справі не є складним, містить лише один епізод спірних правовідносин, та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних. Обсяг і складність складених процесуальних документів не є значними. Тобто, підготовка позову у цій справі не вимагала від адвоката значного обсягу юридичної та технічної роботи.
Слід зауважити, що особа має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Так, у постанові Верховного Суду від 11 лютого 2021 року по справі № 520/9115/19 викладено правову позицію, згідно якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості,  як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.
У постанові Верховного Суду від 04 червня 2021 року по справі № 380/887/20 зазначено, що судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що заявлений представником позивача до відшкодування розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним зі складністю справи та непропорційним до предмета спору, а тому розмір таких витрат належить зменшити до 3500,00 грн.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду не вбачається.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                 ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Печерського районного суду міста Києва залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 04 листопада 2022 року про закриття провадження у справі №260/3162/22- без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш