Справа № 461/7425/21                        Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 22-ц/811/1738/22                Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

23 лютого 2023 року м.Львів

Справа № 461/7425/21
Провадження № 22ц/811/1738/22

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,
суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.
секретар Іванова О.О.
з участю:  ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 ,  ОСОБА_3  

розглянув справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які підписані адвокатом Яцишиним А.В., на додаткове рішення Галицького районного суду м.Львова, ухвалене у м.Львові 24 червня 2022 року у складі судді Радченка В.Є., у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 ,  ОСОБА_4 ,  ОСОБА_2 , Львівської міської ради, з участю третьої особи: Приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Яремка Ростислава Євгенійовича, про визнання недійсним договору дарування частки квартири, визнання права власності на частку в квартирі в порядку спадкування, витребування частки квартири з чужого незаконного володіння, -
встановив:
       6 вересня 2021 року ОСОБА_6 звернулася до суду з цим позовом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_7 - мати її чоловіка ОСОБА_8 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла 1/5 частина квартири АДРЕСА_1 . ОСОБА_8 , як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до Першої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_8 . Після його смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 державним нотаріусом Першої Львівської державної нотаріальної контори Кутельмах О.Ф. видано їй (позивачеві) свідоцтво про право на спадщину за законом. Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається, зокрема, з 1/10 частини квартири, що належала ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_8 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Як стало згодом відомо, 10 травня 2019 року Галицьким районним судом м. Львова ухвалено рішення за наслідками розгляду справи № 465/7397/18, яким ОСОБА_1 визначено додатковий тримісячний строк з моменту набрання цим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 . На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті матері, а саме: 1/10 частини спірної квартири. Постановою Львівського апеляційного суду від 30 червня 2020 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову. Постановою Львівського апеляційного суду від 22 липня 2021 року визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_1 . Першою Львівською державною нотаріальною конторою 9 липня 2019 року за реєстровим номером 5-311 на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 ; скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 на 1/10 частку вказаної квартири, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень ОСОБА_1 на 1/10 частку квартири АДРЕСА_1 , індексний номер 47694170 від 9 липня 2019 року. Зазначає, що 27 листопада 2020 року ОСОБА_1 подаровано 1/10 частку в спірній квартирі своїм донькам - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . Як наслідок, Першою Львівською державною нотаріальною конторою було відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка.
       Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 9 червня 2022 року позовну заяву задоволено. 
       Визнано недійсним договір дарування 1/10 частки квартири АДРЕСА_1 вiд 27 листопада 2020 року, укладений між ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Яремко Р.Є. за реєстровим №2417.         Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/10 частку в спірній  квартирі в порядку спадкування пiсля смерті чоловіка - ОСОБА_8 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .        Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 і ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 по 1/20 частці у вказаній квартирі. Проведено розподіл судових витрат
       Додатковим рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 червня 2022 року задоволено заяву представника позивача адвоката Угриновської Юлії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
       Стягнуто з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_5 документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн. в рівних частках (по 5 000 грн. з кожного).
       Додаткове рішення оскаржили ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . В апеляційних скаргах посилаються на те, що витрати, заявлені до відшкодування, не відповідають вимогам ч.4 ст. 133 ЦПК України, зокрема, є неспівмірними із складністю справи та виконаними роботами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Вказує, що суд першої інстанції не врахував мотиви, з яких відповідач просив заяву про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення, не надав оцінку підставам для зменшення таких витрат. Просить додаткове рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. 
       Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_1 , Гошко М.Я., Яцишина А.В., перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг; колегія суддів вважає, що апеляційні скарги належить задовольнити частково.
       Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
       На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
       Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

       Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.
Пунктом 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів) рахунків тощо.
       Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторони зробили про це відповідну заяву.
       При подачі позовної заяви адвокатом Угриновською Ю.В. зазначалось в позовних вимогах про вирішення питання судових витрат.
       Після ухвалення рішення суду надійшла заява представника позивача Угриновської Ю.В. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.
       Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
       До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу.
       Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
       Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
       Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.
       Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.
       Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
       При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited»).
       У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
       У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.
       Встановлено, що до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги №03-11/19, розрахункова квитанція, акт про наданні послуги від 13 червня 2022 року, додаток №5 до договору про надання правової допомоги №03-11/19 від 20 листопада 2019 року.
       Згідно розрахункової квитанції серії АААА №000013 від 13 червня 2022 року адвокатом Угриновською Ю.В. проведено розрахунок про надання нею юридичних послуг згідно договору про надання правової допомоги в сумі 15 000 грн.
       Відповідно до акту про надані послуги від 13 червня 2022 року адвокатом Угриновською Ю.В. надано ОСОБА_5 юридичні послуги, а саме: - аналіз документів, наданих клієнтом та формування правової позиції щодо захисту прав клієнта (2 год.) - 1000 грн.; - написання позовної заяви та формування додатків до такої (4 год.) - 4000 грн.; -написання заяви про забезпечення позову (2 год.) - 1000 грн.; - написання заяви про зміну предмета позову (2 год.) - 1000; - участь у судових засіданнях (7 судових засідань) - 7000 грн.; - підготовка детального опису наданих юридичних послуг та заяв з процесуальних питань (клопотання про залучення співвідповідача) (2 год.) - 1000 грн.
       Суд першої інстанції прийшов до висновку, що представником позивача було обґрунтовано вимоги з приводу стягнення витрат на правничу допомогу адвоката, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу у зазначеному у заяві розмірі;така сума відповідає критерію розумності їхнього розміру та є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а тому суд стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000 грн.
       Колегія суддів не погоджується із такими висновками суду першої інстанції в повному обсязі, виходячи із наступного.
       Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
       Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.
При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Зокрема, є встановленим, що до списку витрат на правничу допомогу внесено витрати за написання заяви про зміну предмета позову та клопотання про залучення співвідповідача. Будь-які перешкоди вирішення цих питань при складанні позовної заяви не встановлені. Відтак, належить зробити висновок, що визначення суб`єктного складу учасників справи та визначення предмету позову зазначені для оплати за надання правничої допомоги двічі.
Враховуючи наведене, колегія суд вважає, що заявлені витрати на правову допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді першої інстанції, затраченим часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому додаткове рішення належить змінити.
З урахуванням  встановленого колегія  суддів приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача адвоката Угриновської Ю.В. про стягнення з   ОСОБА_1  і ОСОБА_4 , на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі по 2 500 грн.з кожного. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, відповідають критерію реальності, необхідності таких витрат, розумності їхнього розміру. Судом апеляційної інстанції враховано загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування.
Додаткове рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 судових витрат не оскаржується та не переглядається.
       Керуючись: ст. ст. 141, 367, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , які підписані адвокатом Яцишиним А.В., задовольнити частково.

Додаткове рішення Галицького районного суду м.Львова від 24 червня 2022 року в частині стягнення витрат на правничу допомогу з ОСОБА_1 і ОСОБА_4 змінити.

Стягнути зОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 ) в користь ОСОБА_5 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_3 ) по 2 500 (дві тисячі п`ятсот) грн. з кожного понесених витрат на правничу допомогу.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст судового рішення складено 28 лютого 2023 року.

Головуючий 

Судді