Справа № 343/1656/15-ц 
Провадження № 22-ц/4808/91/22 
Головуючий у 1 інстанції Керніцький І. І. 
Суддя-доповідач Максюта 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 листопада 2022 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі: 
головуючого         (суддя-доповідач)        Максюти І.О.,
суддів                                        Василишин Л.В., Фединяка В.Д.,
секретаря                                Шандалович В.В.                        
з участю        представника особи, яка подала апеляційну скаргу (позивача) публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Рокетської С.В., представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Гусака М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області, ухвалене суддею Керніцьким І.І. 07 вересня 2020 року у м. Долина Івано-Франківської області, 
в с т а н о в и в :
У серпні 2015 року ПАТ КБ “ПриватБанк” поданий позов до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначено, що 28.03.2008 року між ПАТ КБ “ПриватБанк” (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № IFDWGA0000000034, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 25000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки та в порядку, встановленому кредитним договором, з кінцевим терміном повернення 28.03.2028 року. В забезпечення зобов`язань за вказаним кредитним договором укладено договір поруки з ОСОБА_2 , ОСОБА_4 . Через неналежне виконання умов кредитного договору ОСОБА_1 його борг станом на 01.07.2015 року становить 44 048,64 доларів США, з яких: 23479,53 доларів США – заборгованість за кредитом; 1236,51 доларів США – заборгованість по процентах за користування кредитом; 37,33 доларів США – заборгованість по комісії за користування кредитом; 17186,38 доларів США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,90 доларів США – штраф (фіксована частина), 2096,99 доларів США – штраф (процентна складова). Позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов`язань, яка залишена без задоволення. Банк просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором в розмірі 44048,64 доларів США та судові витрати (а.с.2-3, том 1).
Рішенням (заочним) Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 26862,26 доларів США (що в еквіваленті становить 564107,46 грн) за кредитним договором № IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року та 3654,00 грн судового збору. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено (а.с.190-191, том 1).
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 23 травня 2019 року заочне рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 18 квітня 2016 року скасовано та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.237, том 1).
23.07.2019 року АТ КБ «ПриватБанк» подано уточнену позовну заяву, в якій просили стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_1 ,, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 44048,64 доларів США (що еквівалентно 925021,49 грн) станом на 01.07.2015р., яка складається з: 23479,53 доларів США – заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 1236,51 долар США – заборгованість по процентах за користування кредитом; 37,33 доларів США – заборгованість по комісії за користування кредитом; 17186,38 доларів США – пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 11,90 доларів США – штраф (фіксована частина), 2096,99 доларів США – штраф (процентна складова) (а.с.71-73, том 2).
Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2020 року в задоволенні позову ПАТ КБ “ПриватБанк” до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено у зв`язку з недоведеністю (а.с.59-60, том 4).
Не погодившись з рішенням суду, представник АТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апелянт зазначив, що виконанням протягом тривалого часу умов кредитного договору відповідач фактично вчиняв дії на схвалення укладеного правочину, чим фактично підтверджував намір на подальше виконання умов договору та відсутність порушення його законних прав та інтересів при укладенні договору. Своїм підписом на кредитному договорі позичальник підтвердив своє ознайомлення з умовами кредитування. Відповідач не надавав Банку грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом (щомісячний платіж) згідно графіку відповідно до умов договору, починаючи з 16 березня 2015 року, що відображено у розрахунку заборгованості та підтверджується випискою по транзитному рахунку р/р НОМЕР_1 . Банком надано суду докази щодо наявності заборгованості за договором та виписки по рахунку. Відповідач, в свою чергу, не спростував докази, надані Банком, а судом першої інстанції фактично звільнено відповідача від виконання зобов`язань за кредитним договором.
Апелянт наголошує, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Якщо суд не згоден із розрахунком заборгованості, повинен надати свій розрахунок, однак судом першої інстанції цього зроблено не було.
На думку апелянта, висновок судово-економічної експертизи не може враховуватися судом в якості належного та достовірного доказу відповідно до вимог ст..ст.78,79 ЦПК України. Судовому експерту було надано первинні документи про всі операції за кредитним договором і при наявності всіх документів експерт не підтвердив та не спростував заборгованість відповідача за кредитним договором № IFDWGA0000000034. Виходячи з наведеного, у Банку виникає сумнів в кваліфікації судового експерта.
Апелянт зазначає, що у разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з врахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми заборгованості та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем відповідних розміру пені та інших нарахувань. Проте суд не зважав на умови договору, в основу рішення поклав висновок експерта, що не відповідає вимогам закону, та безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог.
З цих підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги (а.с. 65-72, том 4).
Представником відповідачів ОСОБА_5 подано відзив на апеляційну скаргу. Вважає її необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає (а.с.110-116, 118-124, том 4).
Вислухавши пояснення представника особи, яка подала апеляційну скаргу (позивача) публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» адвоката Рокетської С.В., представника відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Гусака М.М., доповідь судді, дослідивши матеріали справи та перевіривши, відповідно до ст.367 ЦПК України, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга є обґрунтованою виходячи з таких підстав.
Відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦПК України рішення суду повинно бути законним i обгрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі  питання: 1) чи мали місце обставини, якими обгрунтовувалися вимоги  і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для  вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини  сторін випливають iз встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає  застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в  позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 526,527, 1050 ЦК України, встановивши, що в ході розгляду даної справи не здобуто доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається позивач як на підставу заявлених позовних вимог, оскільки згідно висновку судової економічної експертизи неможливо визначити розмір заборгованості за кредитним договором.
З такими висновками суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, виходячи з таких підстав.
Судом встановлено, що між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 28 березня 2008 року укладено кредитний договір IFDWGA0000000034, за умовами якого банк зобов"язувався надати відповідачу кредит строком до 28 березня 2018 року у розмірі 28050 доларів США, з яких 25 000 доларів США - на споживчі цілі, а 3050 – на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п.2.1.3., 2.2.7. даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків в розмірі 1,00% на місяць (12% річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 2,00 % від суми виданого кредиту в момент його надання, винагороди за резервування ресурсів в розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 8.2. даного договору, а відповідач зобов"язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с.12-14 т.1). Періодом сплати визначено з 10 по 15 число кожного місяця в період сплати позичальник повинен був надавати банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 368, 18 доларів США. 
У пунктах 5.1, 5.2., 8.4 Договору передбачена неустойка при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту у вигляді пені в розмірі 0.15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, але не менше 1 гривні.
Крім того, у пункті 5.3. договору визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбаченому договором, більше ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову.
29.04.2013 року між ОСОБА_1 та Банком укладено додаткову угоду до кредитного договору №IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року (а.с.15, 16-17, том 1). 
Згідно додаткової угоди суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 17050,57 доларів США, а саме: відсотки у розмірі 0 доларів США, комісія у розмірі 0 доларів США, пеня у розмірі 17050,57 доларів США.
Згідно ст.212, 651 ЦК України, у разі порушення позичальником будь-якого з зобов`язань, передбачених у графіку погашення кредиту (додаток 1 до цієї додаткової угоди) понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 17050,57 доларів США.
Викладено пункт 8.1 Договору у наступній редакції: Банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 28.03.2008 року по 25.05.2023 року включно, у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 34 696,19 доларів США на придбання нерухомості, а також у розмірі 9696,19 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,13% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 2,00% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.6.2 даного договору. 
Періодом сплати вважати період з «10» по «15» число кожного місяця.
Погашення заборгованості за цим договором (за винятком винагороди, що здійснюється в момент видачі кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплат позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 402,26 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії.
Погашення кредиту провадиться в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток №1).
Погашення заборгованості позичальника за договором здійснюється згідно графіку погашення кредиту (додатку №1 до цієї додаткової угоди).
Підписання цієї додаткової угоди не є рішенням Банку про анулювання заборгованості позичальника.
В разі порушення позичальником строків по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, зазначених в договорі, сторони узгодили протягом періоду неналежного виконання позичальником зобов`язань по сплаті відсотків за користування кредитом та винагород, передбачених договором, далі плата за кредитом, плата за кредитом нараховується банком у розмірі фактично сплаченої позичальником. Позичальник за весь період неналежного виконання зобов`язань по сплаті плати за кредитом сплачує банку неустойку: в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитом; в розмірі 100% від розміру неналежно сплачених винагород, передбачених договором.
В забезпечення виконання зобов"язань ОСОБА_1 за кредитним договором IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року та додатковою угодою до нього, між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_2 і між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 07.05.2013 року укладено договори поруки, відповідно до п.4 яких у випадку невиконання боржником зобов"язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с. 19, 20 т.1).
Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.4-7, том 1), станом на 01 липня 2015 року у відповідачів утворилась заборгованість в сумі 44 048,64 доларів США, що за курсом 21,00 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.07.2015 року складає 925021,49 грн за кредитним договором IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року, яка складається з наступного:
- 23 479,53 доларів США заборгованість за кредитом,
- 1236,51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом,
- 37,33 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом,
- 17186,38 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором,
а також штрафи відповідно до договору:
- 11,90 доларів США штраф (фіксована частина), 
- 2096,99 доларів США (процентова складова).
В матеріалах справи наявні виписка по рахунках ОСОБА_1 за період з 28.03.2008р. по 30.12.2015р. (а.с.72-158, том 1), за період з 01.04.2008р. по 19.06.2019р. (а.с.11-68,122-зворот-167, том 2), за період з 28.03.2008р. по 26.12.2019р. (а.с.6-174, том 3).
З висновку № 7 судово-економічної експертизи, складеного 29 травня 2020 року, встановлено, що розрахунок розміру заборгованості ОСОБА_1 , складений ПАТ КБ “’Приватбанк”, не відповідає даним бухгалтерського обліку Банку та умовам кредитного договору №IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року, встановити документально підтверджений розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком станом на 29.04.2013 року з врахуванням базових умов кредитного договору № IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року в частині розміру відсоткової ставки не надається за можливе, встановити документально підтверджений розмір заборгованості ОСОБА_1 перед банком станом на 01.07.2015 року з врахуванням базових умов кредитного договору № IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року в частині розміру відсоткової ставки та додаткової угоди до договору від 29.04.2013 року не надається за можливе, документально підтверджений розмір реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожання кредиту на момент укладення кредитного договору № IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року відповідно складає 17% та 24011,80 доларів США (а.с.14-28, том 4).
З метою сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 07 грудня 2021 року по справі призначено додаткову судову економічну експертизу, проведення якої доручено Івано-Франківському відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. 
Відповідно до висновку експертів за результатами проведення додаткової судової економічної експертизи № 2616/21-28/917/918/22-28/6271-6273/22-72 від 28.03.2022 року встановлено наступне (а.с.98-141, том 5).
Документально підтверджується отримання ОСОБА_1 кредитних коштів згідно кредитного договору № IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року в розмірі 25 000,00 доларів США.
Експертами проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року та додатковою угодою до кредитного договору від 29.04.2013 року за основною сумою кредиту, зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, розрахованої в межах одного року, станом на 01 липня 2015 року, з урахуванням початкової суми виданого кредиту в розмірі 25 000,00 доларів США та з урахуванням наданих на дослідження документів щодо видачі та погашення кредиту, а також з урахуванням вихідних даних, які зазначені в ухвалі суду про призначення даної експертизи.
Таким чином, станом на 01.07.2015 року заборгованість ОСОБА_1 з основного боргу та відсотків за кредитним договором розрахунково підтверджується в загальному розмірі 23 279,06 доларів США, в тому числі:
- 22 135,17 доларів США – основний борг, з них прострочена заборгованість – 619,06 доларів США;
- 1143,90 доларів США – відсотки, з них – 973,70 доларів США прострочених.
З банківських виписок по рахунку № НОМЕР_2 Петріва ОСОБА_6 , на якому обліковується заборгованість по нарахованій пені за прострочення зобов`язань по кредитному договору № IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року, вбачається погашення заборгованості з нарахованої пені за період з 14.01.2010 року по 11.03.2011 року. Проте, надана на дослідження виписка по рахунку № НОМЕР_1 не містить даних щодо внесення вищезазначених коштів на погашення пені. В матеріалах справи також відсутні прибуткові касові ордери щодо внесення коштів, які спрямовувались на погашення нарахованої пені. 
Таким чином, документально підтвердити сплату вищевказаних коштів на загальну суму 2 872,54 долари США не видається за можливе.
Як вбачається з таблиці 1 (а.с.108-зворот – 109, том 5), зазначена в договорі ставка для розрахунку пені за період з 30 квітня 2008 року по 03 березня 2015 року перевищує розмір подвійної облікової ставки НБУ. 
Таким чином, враховуючи вимоги законодавства щодо нарахування штрафних санкцій за порушення термінів сплати зобов`язань, можна дійти висновку, що визначена в договорі та нарахована Банком за період з квітня 2008 року по березень 2015 року пеня за ставкою 0,15% від суми простроченого платежу, що перевищує подвійний розмір облікової ставки НБУ, а також визначена в іноземній валюті за період, що перевищує один рік, є нормативно необґрунтованою.
Отже, станом на 01 липня 2015 року загальна заборгованість ОСОБА_1 з пені за кредитним договором розрахунково підтверджується в розмірі 3 109,18 грн.
Виходячи з результатів дослідження наданих матеріалів, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором та додатковою угодою до нього за основною сумою кредиту, зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, розрахованої в межах одного року, станом на 01.07.2015 року, з урахуванням початкової суми виданого кредиту в розмірі 25 000,00 доларів США, та з урахуванням наданих на дослідження документів щодо видачі та погашення кредиту, а також з урахуванням вихідних даних, які зазначені в ухвалі суду про призначення додаткової економічної експертизи, розрахунково підтверджується в розмірі 23 279,06 доларів США та 3 109,18 грн, в тому числі:
- 21 516,11 доларів США строкової заборгованості по тілу кредиту;
- 619,06 доларів США простроченої заборгованості по тілу кредиту;
- 170,19 доларів США заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами;
- 973,70 доларів США заборгованості за простроченими процентами;
- 3 109,18 грн заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів. 
Розбіжність між розміром заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.03.2008 року станом на 01.07.2015 року по основному боргу та відсотках, визначених у розрахунку банку та розрахунку, виконаному експертами, складає 1 436,98 доларів США (24716,04 – 23 279,06) та обумовлена тим, що з розрахунку банку, починаючи з 16.10.2008 року, розрахунок відсотків здійснено за ставкою 15,12% річних, тоді як умовами договору та додаткової угоди такий розмір відсоткової ставки не визначено, а письмових повідомлень банку про зміну процентної ставки на дослідження не надано.
Експертами також проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.03.2008 року та додатковою угодою до кредитного договору від 29.04.2013 року станом на 01.07.2015 року, з урахуванням суми виданого кредиту в розмірі 25 865,62 доларів США, а також з урахуванням вихідних даних, які зазначені в ухвалі суду про призначення додаткової економічної експертизи. 
З 29.04.2013 року відбулася зміна умов кредитування в частині строку кредитування, процентної ставки на суму залишку заборгованості за кредитом та ануїтетний платіж – по 402,26 доларів США.
Таким чином, станом на 01 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 з основного боргу та відсотків за кредитним договором розрахунково підтверджується в загальному розмірі 24 402,78 доларів США, в тому числі:
- 23 201,10 доларів США – основний борг, з них прострочена заборгованість – 570,09 доларів США;
- 1 201,68 доларів США – відсотки, з них – 1 022,67 доларів США прострочених.
Враховуючи те, що розмір щомісячного платежу є фіксованим, то загальна сума простроченого зобов`язання буде тотожною з сумою простроченого зобов`язання в розрахунку, проведеному по першому питанню, а, отже, і сума пені за порушення термінів сплати заборгованості буде такою ж, як в розрахунку, наведеному в додатку №2 до висновку (а.с. 122-123, том 5).
Таким чином, станом на 01 липня 2015 року загальна заборгованість ОСОБА_1 з пені за кредитним договором розрахунково підтверджується в розмірі 3 109,18 грн.
Отже, станом на 01 липня 2015 року, з урахуванням початкової суми виданого кредиту в розмірі 25 000 доларів США, збільшенням суми виданого кредиту до 25 865,62 доларів США з дати укладення додаткової угоди (29.04.2013) та з урахуванням наданих на дослідження документів щодо видачі та погашення кредиту, рохрахунково підтверджується в розмірі 24 402,78 доларів США та 3 109,18 грн. 
Розбіжність між розміром заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.03.2008 року станом на 01.07.2015 року по основному боргу та відсотках, визначених у розрахунку банку та розрахунку, виконаному експертами, складає 313,26 доларів США (24716,04 – 24402,78) та обумовлена тим, що з розрахунку банку за період з 16.10.2008 року по 13.05.2013 року, розрахунок відсотків здійснено за ставкою 15,12% річних, тоді як умовами договору та додаткової угоди такий розмір відсоткової ставки не визначено, письмових повідомлень банку про зміну процентної ставки на дослідження не надано.
Експертами також проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.03.2008 року та додатковою угодою до кредитного договору від 29.04.2013 року за основною сумою кредиту, зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, розрахованої в межах одного року, станом на 01.07.2015 року, з урахуванням умов договору та додаткової угоди та наданих на дослідження документів. 
Результати проведеного дослідження наведено в додатку №4 до висновку (а.с.132-139, том 5).
Отже, виходячи з результатів дослідження, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.03.2008 року та додатковою угодою від 29.04.2013 року за основною сумою кредиту, зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, розрахованої в межах одного року, станом на 01.07.2015 року, розрахунково підтверджується в розмірі 22 972,19 доларів США та 3 109,18 грн, в тому числі:
- 21 211,64 долари США заборгованості по тілу кредиту;
- 616,75 доларів США простроченої заборгованості;
- 167,78 доларів США заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами;
- 976,01 долари США заборгованості за простроченими процентами;
- 3 109,18 грн заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів.
Розбіжність між розміром заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 28.03.2008 року станом на 01.07.2015 року по основному боргу та відсотках, визначених у розрахунку банку та розрахунку, виконаному експертами, складає 1743,85 доларів США (24716,04 – 22972,19) та обумовлена тим, що з розрахунку банку, починаючи з 16.10.2008 року, розрахунок відсотків здійснено за ставкою 15,12% річних, тоді як умовами договору та додаткової угоди такий розмір відсоткової ставки не визначено, письмових повідомлень банку про зміну процентної ставки на дослідження не надано.
За результатами дослідження, експрти дійшли наступних висновків:
1. Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року та додатковою угодою до кредитного договору від 29.04.2013 року за основною сумою кредиту, зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, розрахованої в межах одного року, станом на 01 липня 2015 року, з урахуванням початкової суми виданого кредиту в розмірі 25 000 доларів США та з урахуванням наданих на дослідження документів щодо видачі та погашення кредиту, а також з урахуванням вихідних даних, які зазначені в ухвалі суду про призначення додаткової економічної експертизи, рохрахунково підтверджується в розмірі 23279,06 доларів США та 3109,18 грн, в тому числі:
- 21 516,11 доларів США строкової заборгованості по тілу кредиту;
- 619,06 доларів США простроченої заборгованості по тілу кредиту;
- 170,19 доларів США заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами;
- 973,70 доларів США заборгованості за простроченими процентами;
- 3 109,18 грн заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів. 
2. Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року та додатковою угодою до кредитного договору від 29.04.2013 року за основною сумою кредиту, зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, розрахованої в межах одного року, станом на 01 липня 2015 року, з урахуванням початкової суми виданого кредиту в розмірі 25 000 доларів США, збільшенням суми виданого кредиту до 25 865,62 доларів США з дати укладення додаткової угоди (29.04.2013) та з урахуванням наданих на дослідження документів щодо видачі та погашення кредиту, а також з урахуванням вихідних даних, які зазначені в ухвалі суду про призначення додаткової економічної експертизи, рохрахунково підтверджується в розмірі 24 402,78 доларів США та 3 109,18 грн, в тому числі:
- 22 631,01 доларів США строкової заборгованості по тілу кредиту;
- 570,09 доларів США простроченої заборгованості по тілу кредиту;
- 179,01 доларів США заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами;
- 1 022,67 доларів США заборгованості за простроченими процентами;
- 3 109,18 грн заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів.
3. Заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року та додатковою угодою до кредитного договору від 29.04.2013 року за основною сумою кредиту, зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, розрахованої в межах одного року, станом на 01 липня 2015 року, з урахуванням умов договору і додаткової угоди та наданих на дослідження документів щодо видачі та погашення кредиту, рохрахунково підтверджується в розмірі 22 972,19 доларів США та 3109,18 грн, в тому числі:
- 21 211,64 долари США строкової заборгованості по тілу кредиту;
- 616,75 доларів США простроченої заборгованості по тлу кредиту;
- 167,78 доларів США заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами;
- 976,01 долари США заборгованості за простроченими процентами;
- 3 109,18 грн заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів.
Із наданих в судовому засіданні додаткових пояснень експерта ОСОБА_7 встановлено наступне.
Пеня була нарахована за період з 16.03.2015 року по 30.06.2015 року, про що зазначено в додатку №2 висновку. На прострочену суму заборгованості на кожну дату сума змінювалася у сторону збільшення і нараховувалася за кожен день у зв`язку із зміною щодня курсу валют.
В додатку №2 до висновку враховано суму кредиту згідно графіку погашення, яка була визнана сторонами в додатковій угоді №1 від 29.04.2013 року.
В додатку №1 можна побачити, яка сума з цього платежу була погашена і яка була прострочена заборгованість, а в додатку №2 зазначено прострочену суму. У висновку зазначено прострочену заборгованість у іноземній валюті (доларах США), яка в подальшому перераховувалася по курсу НБУ і здійснювалося нарахування пені, з урахуванням суми місячного платежу відповідно до додаткової угоди.
В ухвалі суду про призначення експертизи ставилося питання про нарахування пені за несвоєчасне повернення в межах одного року, тому нормативно і обґрунтовано нарахована пеня лише в межах одного року. Тому під час розрахунку брали не перший період, коли виникла заборгованість, а останній період з дня розрахунку, коли виникло прострочення.
Щодо нарахування по тілу кредиту і відсотків під час розрахунку за основу нарахування брали різні суми, а саме: по першому питанню – виходячи із суми 25 000,00 доларів США, по другому питанню – із суми 25865,62 долари США, по третьому питанню – із суми 25000,00 доларів США.
Редакція перших двох поставлених питань в ухвалі суду передбачала врахувати умови, визначені в ухвалі суду з посиланням на умови кредитного договору, в третьому питанні враховано виключно умови кредитного договору. 
Згідно зі ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.
За загальними правилами, встановленими нормами статей 526, 530, 611, 629 цього Кодексу, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, а договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно із частиною 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
За положеннями статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.
За правилами, встановленими частинами 2, 3 статті 612 ЦК України, боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки, а за приписом частини 2 статті 1050 цього Кодексу прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитора) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст.611 ЦК України.
Судом береться до уваги наступне.
Згідно п.2.2.7 договору позичальник ОСОБА_1 зобов`язався надати банку, зокрема, договори страхування заставного майна у випадку укладення договору іпотеки згідно п. 7.3. даного договору і договір особистого страхування.
У випадку не подання позичальником банку підтверджуючого документа про сплату страхових платежів по погодженим з банком договором страхування, банк сплачує страхові платежі за рахунок кредиту відповідно до п. 2.1.3. даного договору. 
Позичальник зобов`язався погасити суму кредиту, направлену на оплату чергового платежу і сплатити відсотки за його користування не пізніше 30 днів з дня перерахування банком страхового платежу. У разі непогашення цієї частини кредиту в зазначений термін, вона вважається простроченою і позичальник зобов`язаний сплатити пеню, відповідно до п.5.1 договору.
У судовому засіданні встановлено, що зобов`язання позичальника ОСОБА_1 забезпечені майновою порукою (іпотекою), а витрати на страхування майна, переданого в іпотеку передбачені кредитним договором. Крім того, позичальник ОСОБА_1 зобов`язався до укладення договору особистого страхування, витрати на яке також передбачені кредитним договором. 
З урахуванням зазначених умов договору і заборгованості, що утворилася станом на 29 квітня 2013 року, укладена додаткова угода, у якій збільшене основана сума (тіло) кредиту на розмір страхових платежів 9696,19 долаів США.
Принцип свободи договору відповідно до ст.ст. 6,627 ЦК України є визначальним та полягає у наданні особі права на власний розсуд реалізувати можливість як укласти договір або утриматися від укладення договору, так і можлисість визначити зміст договору на власний розсуд, враховуючи зустрічну волю іншого учасника договору та обмеження щодо окремих положень договору встановлені законом.
Отже, сторони не можуть на власний розсуд врегулювати у договорі свої відносини лише у випадках, якщо снує пряма заборона, встановлена актом цивільного законодавства. Лише тоді така домовленність суперечить суті відносин між сторонами.
Оскільки сторони у кредитному договорі визначили обов`язок банку сплачувати страхові платежі за рахунок кредитних коштів, якщо їх сплату не підтвердив позичальник, тому банк правомірно врахував у тіло кредиту сплачені ним страхові платежі.
Ці умови знайшли своє відображення і у додатковій угоді до кредитного договору, тому, виходячи із принципу свободи договору, у суду відсутні підстави не приймати до уваги як умови кредитного договору, так і умови додаткової угоди, погоджені сторонами договору, оскільки вони не суперечать актам цивільного законодавства.
Таким чином, суд приймає до уваги розмір заборгованості по основній сумі кредиту, процентах і пені, розрахований експертами з урахуванням умов додаткової угоди до кредитного договору і відображений у п. 2 висновків експертів. 
Отже, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року та додатковою угодою до кредитного договору від 29.04.2013 року за основною сумою кредиту, зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, розрахованої в межах одного року, станом на 01 липня 2015 року, з урахуванням початкової суми виданого кредиту в розмірі 25 000 доларів США, збільшенням суми виданого кредиту до 25 865,62 доларів США з дати укладення додаткової угоди (29.04.2013) та з урахуванням наданих на дослідження документів щодо видачі та погашення кредиту, а також з урахуванням вихідних даних, які зазначені в ухвалі суду про призначення додаткової економічної експертизи, рохрахунково підтверджується в розмірі 24 402,78 доларів США та 3 109,18 грн, в тому числі:
- 22 631,01 доларів США строкової заборгованості по тілу кредиту;
- 570,09 доларів США простроченої заборгованості по тілу кредиту;
- 179,01 доларів США заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами;
- 1 022,67 доларів США заборгованості за простроченими процентами;
- 3 109,18 грн заборгованості по пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів.
При укладенні кредитного договору у пунктах 5.1.- 5.6 стоорни передбачили відповідальність за невиконання умов договору.
Зокрема, у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту позичальник сплачує банку пеню в розміррі, який зазначений в п. 8.4. договору за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні.
Експертом розрахована пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів у гривні, банк необгрунтовано вимагає її сплати у доларах США.
Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому іх одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення. 
Крім того, оскільки сторони кредитного договору погодили, що у першу чергу нараховується пеня, а вже потім штрафи (зокрема його фіксований розмір і процентна складова на момент звернення позивача до суду), тому одночасне їх нарахування з пенею та стягнення за своєю суттю є подвійною відповідальністю.
Встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом, а також нарахування комісії, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним.
Умови кредитного договору щодо сплати винагороди за обслуговування кредиту (додатковий моніторинг погашення кредиту за рахунком, за надання фінансового інструменту), є несправедливими щодо позичальника, оскільки порушують принцип добросовісності, обмежують його права як споживача, вносять істотний дисбаланс у заємовідносини між банком та позичальником, тому є нікчемними. Таким чином, нарахування банком комісії за послуги за користування кредитом є незаконним.
Отже, розрахована банком заборгованість по комісії та штрафах стягненню не підлягає.
Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Суть поруки як способу забезпечення зобов`язання полягає в тому, що поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником свого обов`язку, який існує у відносинах боржника і кредитора (частина 1 статті 553 ЦК); якщо боржник порушує своє зобов`язання перед кредитором, то кредитор має право вимагати виконання цього зобов`язання від поручителя (стаття 555 ЦК), при цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо договором поруки не встановлено інше (частина 2 статті 554 ЦК).
За змістом частини 1 статті 559 ЦК України (в редакції Закону на день укладення договорів поруки) порука припиняється, зокрема у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.
Позивачем пред`явлений позов до ОСОБА_4 як до поручителя.
Однак, в матеріалах справи відсутній договір поруки, укладений із ОСОБА_4 .
Натомість, як встановлено судом, 24 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_4 і ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, предметом якого, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, стало нерухоме майно, а саме: домоволодіння з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 . 
Тобто, ОСОБА_4 є майновим поручителем (іпотекодавцем), тому вона за позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором без вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки є неналежним відповідачем.
В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 331/5780/13 (провадження № 61-35357св18) зроблено висновок, що «до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення процентів навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителів або відповідної умови в договорах поруки не дає підстав покладення на останніх відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. У той же час, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель визнається таким, що надав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання». У висновку експертів відображено, що банком відбувалося нарахування процентів по кредиту по підвищеній процентній ставці, яка не передбачена умовами договору.
В матеріалах справи міститься лише повідомлення банку від 01.07.2015 року №30.1.0.0/2-228, адресоване позичальнику ОСОБА_1 та поручителям ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , із змісту якого вбачається, що у зв`язку із порушенням ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором №IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року, виникла заборгованість по кредиту та відсотках за його користування, яка складає 19718,02 доларів США. Запропоновано у термін не пізніше 5 календарних днів з дати одержання цього повідомлення погасити прострочену заборгованість. У разі несплати простроченої заборгованості у зазначений строк вимагали повернути суму кредиту в повному обсязі, а також нараховані проценти та штрафні санкції (а.с.9, том 1).
У зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки та періоду її нарахування, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або за відсутності відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком.
Банк не повідомив боржника та поручителів про збільшення процентної ставки, тому, виходячи з вимог частини 1 статті 559 ЦК України в редакції Закону, яка була чинна на день укладення договір поруки між банком та ОСОБА_2 і між банком та ОСОБА_3 , порука є припиненою, оскільки обсяг відповідальності поручителів збільшився без їх згоди.
Таким чином, позов до поручителів є необґрунтованим, оскільки обсяг їх відповідальності збільшений без їх згоди. 

Колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, а тому оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позову.
На підставі викладеного, керуючись ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд
                                       п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.
Рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 07 вересня 2020 року скасувати.
Ухвалити нове рішення, яким позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1   про стягнення заборгованості задовольнити частково. 
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків за даними Державного реєстру фізичних осіб-платників податків НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», код ЄДРПОУ 14360570, юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського,1Д, заборгованість за кредитним договором № IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року та додатковою угодою до кредитного договору від 29.04.2013 року за основною сумою кредиту, зі сплати процентів за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, станом на 01.07.2015 року, в розмірі 24 402,78 доларів США (двадцять чотири тисячі чотириста два долари сімдесят вісім центів), що складається з: строкової заборгованості по тілу кредиту – 22 631,01 доларів США, простроченої заборгованості по тілу кредиту – 570,09 доларів США, заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами - 179,01 доларів США, заборгованості за простроченими процентами – 1 022,67 доларів США та заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів у сумі 3 109,18 грн (три тисячі сто дев`ять гривень вісімнадцять копійок).
Відмовити у задоволенні іншої частини позовних вимог до ОСОБА_1 та у задоволенні позову про стягнення заборгованості до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 Бойчука ОСОБА_8 .        
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:                                                                        І.О. Максюта
                                                                       Л.В. Василишин
                                                                       В.Д. Фединяк
Повний текст постанови складено 27 грудня 2022 року.