Справа № 439/1386/22                                Головуючий у 1 інстанції: Петейчук Б.М. 
Провадження № 33/811/1497/22                        Доповідач: Стельмах І. О. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2023 року Львівський апеляційний суд у складі:

судді – Стельмаха І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП за апеляційною скаргою захисника Галушка Василя Васильовича на постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2022 року, 

в с т а н о в и в :

Постановою судді Сокальського районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 496,20 грн судового збору.
Відповідно до постанови судді, ОСОБА_1 08 жовтня 2022 року о 07 годині 30 хвилин по вулиці Львівській, що у місті Броди Львівської області, керував автомобільним транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9«а» ПДР.
На постанову судді захисник – адвокат Галушко Р.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить постанову судді скасувати, закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях особи події та складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування апеляційних вимог адвокат зазначає, що постанова суду є незаконною, необґрунтованою та невмотивованою, а тому підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.
Зокрема, апелянт вказує на невірне зазначення в протоколі про адміністративне правопорушення працівником поліції часу вчинення адміністративного правопорушення – 07:30 замість 07:24. Окрім цього, захисник звертає увагу на той факт, що працівник поліції не назвав водієві ознаки сп`яніння, а після проведення огляду не вручив ОСОБА_1 копію акту огляду на стан алкогольного сп`яніння. 
Також в апеляційній скарзі зазначається, що відеозапис з нагрудної камери поліцейського не може бути доказом, оскільки він не є скріпленим електронним підписом суб`єкта.
У судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , будучи повідомленим про дату, час і місце судового розгляду, не з`явився. Захисник Глушко Р.В. подав письмове клопотання про розгляд справи без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП за таких обставин неявка ОСОБА_1 у судове засідання апеляційного суду не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.
Висновок судді про винуватість  ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ за № 098020 від 08 жовтня 2022 року, з якого вбачається, що ОСОБА_1 08 жовтня 2022 року о 07 годині 30 хвилин на вулиці Львівській, що у місті Броди Львівської області, керував автомобільним транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п.2.9«а» ПДР (а.с. 4);
результатом тесту газоаналізатора «Drager Alcotest 6810» за № 2474 від 08 жовтня 2022 року та актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів від 08 жовтня 2022 року, з яких вбачається, що на момент огляду о 07 годині 44 хвилини 08 жовтня 2022 року ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Вміст спирту в крові ОСОБА_1 становить 0,62 ‰ (а.с. 5);
відеозаписом, з якого вбачається, що 08 жовтня 2022 року о 07 годині 30 хвилин на вулиці Львівській, що у місті Броди Львівської області, ОСОБА_1 керував автомобільним транспортним засобом марки «ВАЗ 21063», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 6);
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно з яким огляд ОСОБА_1 проведений у зв`язку з виявленими ознаками: запах з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук (а.с. 8);
постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (а.с. 7).
При цьому, працівниками поліції було дотримано вимоги закону під час проведення огляду та складання процесуальних документів.
При розгляді справи в суді першої інстанції порушень норм матеріального чи процесуального права допущено не було.
Суддя відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Докази, які лягли в основу судового рішення, були досліджені суддею в ході судового розгляду й отримали належну оцінку.
Апеляційний суд відкидає доводи скарги про помилкове зазначення часу в протоколі про адміністративне правопорушення. Незважаючи на те, що з відеозапису випливає, що о 07:24 ОСОБА_1 вже було зупинено працівником поліції, а в протоколі зазначено, що водій керував транспортним засобом о 07:30, така помилка не є істотною і не впливає на доведення винуватості водія у вчиненому правопорушенні і не викликає сумніву в достовірності протоколу як доказу.
Також апеляційний суд не погоджується з доводами захисника про те, що працівником поліції не було названо ознак алкогольного сп`яніння. Як вбачається з акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, у ОСОБА_1 були наявні такі ознаки алкогольного сп`яніння: запах з порожнини рота, почервоніння обличчя, тремтіння рук. Цей акт було беззастережно підписано самою особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, що свідчить про її згоду з результатами огляду.
Безпідставними є доводи про необхідність скріплення відеозапису з нагрудних камер поліцейського електронним підписом. Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису. 
Чинне законодавство у справах про адміністративне правопорушення не встановлює окремих вимог до відеозапису як доказу, а тому долучене до матеріалів відео з нагрудних камер поліцейського є належним та допустимим.
Покликання на норми Кодексу України про адміністративне судочинство, які регулюють електронні докази, в апеляційній скарзі є безпідставними, оскільки провадження у справах про адміністративне правопорушення регулюється винятково нормами КУпАП. 
Наявний у справі протокол про адміністративне правопорушення відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, а також вимогам, передбаченим Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, містить усі необхідні реквізити та є належним і допустимим доказом.
Отже, доводи, наведені захисником в апеляційній скарзі, цілком спростовані наявними в матеріалах справи доказами, а інших відомостей, які б могли вплинути на постановлення іншого рішення по справі, апеляційна скарга не містить.
Зібрані у справі докази в їх сукупності відповідають критерію належності, допустимості та достатності для прийняття рішення про наявність у діях  ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, слід зазначити, що у рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2017 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодилися нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки.
Обставини, які б виключали провадження в справі, відповідно до ст. 247 КУпАП, відсутні.
Адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік накладене на  ОСОБА_1 відповідно до санкції ч.1 ст. 130 КУпАП та є безальтернативним.
Апеляційна скарга не містить правових підстав для скасування судового рішення.
З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги і вважає, що підстав для скасування постанови судді немає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Постанову судді Бродівського районного суду Львівської області від 10 листопада 2022 року в справі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника Галушка Василя Васильовича - без задоволення.
Постанова є остаточною, оскарженню не підлягає.

Суддя
Львівського апеляційного суду                                         І.О. Стельмах