ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2023 року	Львів	Справа № 500/2807/22 пров. № А/857/14252/22	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
головуючого судді:                                                  Запотічного І.І.,
суддів:                                                                      Довгої О.І., Бруновської Н.В.,
розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року (суддя Мірінович У.А., ухвалене в м. Львові ) у справі № 500/2807/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області   про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
                                                       ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та просив зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області виплачувати позивачу нараховану пенсію без обмеження з поверненням заборгованості за попередні місяці.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2022 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо обмеження основного розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром під час її перерахунку на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" №2021/1059 від 24.06.2021. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з 01.12.2019 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років без обмеження її максимальним розміром, під час її перерахунку на підставі довідки Державної установи "Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Тернопільській області" №2021/1059 від 24.06.2021, з урахуванням раніше виплачених сум. 
Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, яке в апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати та постановити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №500/236/22, позивачу було проведено перерахунок пенсії на підставі оновленої довідки, про розмір грошового забезпечення, та в результаті перерахунку, з 01.06.2022 розмір пенсії складає 22741,88 грн. Зазначає, що одночасно на виконання вищевказаного рішення суду нарахована доплата в сумі 60836,01 грн., за період з 01.12.2019 по 31.05.2022, яка обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації. Апелянт зазначає, що відповідно до частини 7 статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01.12.2021 року складає 19340,00 грн., з 01.07.2022 — 2027*10=20270,00 грн. Враховуючи зазначене зазначає, що пенсійна виплата обмежена визначеним законодавством на даний час максимальним розміром з 01.07.2022 — 20270, 00 грн. Відтак, апелянт вважає безпідставними вимоги позивача про перерахунок розміру пенсії призначеної відповідно до Закону України №2262 «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», без обмеження її максимального розміру, з поверненням заборгованості за попередні місяці.
Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, позивач є пенсіонером Міністерства внутрішніх справ України, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII.
Встановлено, що рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 23.09.2021 у справі 500/4569/21, яке набрало законної сили, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2019 у відповідності до вимог статей 43, 63 Закону України від 09.04.1992 №2262 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" положень постанови Кабінету Міністрів України від 15.11.2015 №988 "Про грошове забезпечення поліцейських національної поліції", з урахуванням грошового забезпечення, визначеного в довідці ДУ "ТМО МВС України по Тернопільській області" №2021/1059 від 24.06.2021 та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, з урахуванням раніше виплачених сум.
На виконання вказаного рішення суду від 23.09.2021 у справі №500/4569/21 відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019, з урахуванням основних і додаткових видів грошового забезпечення. При цьому перерахунок пенсії позивача здійснено, виходячи з 70% відповідних сум грошового забезпечення.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №500/236/22 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити ОСОБА_1 з 01.12.2019 перерахунок та виплату пенсії у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум.
Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, на виконання рішення суду від 18.02.2022 у справі №500/236/22, проведено перерахунок пенсії позивача з 01.12.2019 на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, виходячи з 90% від відповідних сум грошового забезпечення, з врахуванням раніше виплачених сум.
Як вбачається з листа Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №2591-2719/Ш-02/8-1900/22 від 20.07.2022 слідує, що відповідачем проведено обчислення пенсії позивача з 01.12.2019, однак з врахуванням частини сьомої статті 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, яка передбачає, що розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, що з 01.01.2022 складає 19340,00 грн.
Не погоджуючись із діями ГУ ПФУ в Тернопільській області щодо обмеження пенсії максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Згідно з ч.4 ст. 63 Закон України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” усі призначені за вказаним Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за вказаним Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені ч.2 ст. 51 вказаного Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого вказаною частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за вказаним Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.
Законом України від 28.12.2007 №107-VI   “Про Державний бюджет України на 2008 рік” та про внесення змін до деяких законодавчих актів України внесено зміни до Закону №2262-XII, а саме статтю 43 доповнено новою частиною (частина п`ята), згідно з якою максимальний розмір пенсій, призначених відповідно до цього   Закону   (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсій, встановлених законодавством) не може перевищувати дванадцять мінімальних розмірів пенсії за віком, встановленої абзацом першим частини першої   статті 28 Закону України   “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”. Зміну визнано неконституційною   рішенням Конституційного Суду від 22.05.2008 №10-рп/2008.
Частиною 5   статті 43 Закону №2262-XII   (в редакції   Закону №3668-VI) з 01.10.2011 максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.
В подальшому Законом України від 24.12.2015 №911-VIII   “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України”   частину п`яту   статті 43 Закону №2262-XII   доповнено реченням такого змісту   Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.
Згідно зі змінами, внесеними   Законом України від 12.04.2016 №1080-VІІІ   “Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей”   частина п`ята   статті 43 Закону №2262-ХІІ   стала вважатись частиною сьомою.
Слід зазначити, що рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають   Конституції України   (є неконституційними), положення   Закону України   “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”   зі змінами, а саме частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.
Відповідно до пункту 2 резолютивної частини   рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016   положення частини сьомої   статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня   ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.
Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII   «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі - Закон №1774-VIII) передбачено, що у частині сьомій   статті 43 Закону України   “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”   слова і цифри   у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року замінено словами і цифрами   по 31 грудня 2017року   (пункт 10 вказаного Закону). Пунктом 2 розділу ІІ   Прикінцеві положення   Закону №1774-VIII, встановлено, що цей   Закон   набирає чинності з 1 січня 2017 року.
Разом з тим рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016   визнано неконституційною   перше речення та друге речення частини сьомої   статті 43 Закону №2262-XII, тобто усю частину сьому названої статті. Втрата із 20 грудня 2016 року чинності частиною сьомою   статті 43 Закону №2262-XII   виключає можливість законодавчого органу України вносити зміни у норму, яка визнана неконституційною, оскільки після визнання неконституційною в цілому частини сьомої   статті 43 Закону №2262-XII   така норма вважається   відсутньою   у тексті Закону. При цьому після прийняття Конституційним Судом України зазначеного вище рішення зміни до першого речення частини сьомої   статті 43 Закону №2262-XII   аналогічного змісту новими законами не вносились.
Відтак з 20.12.2016 року   стаття 43 вказаного Закону   не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а внесені   Законом №1774-VIII   до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження ( відповідає позиції, яка викладена в постановах Верховного Суду від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 31.03.2021 у справі №815/3000/17).
Щодо посилання апелянта на існування законних підстав для обмеження пенсії позивача то такі не узгоджуються із нормативним регулюванням спірних правовідносин та правовими висновками Верховного Суду щодо застосування норм права. Зокрема, Верховний Суд у постанові від 31.03.2021 у справі №815/3000/17 вказав про відсутність підстав для відступу від правового висновку, висловленого щодо питання обмеження граничного розміру пенсії у попередніх постановах від 06.11.2018 у справі №522/3093/17, від 08.08.2019 у справі №522/3271/17, від 10.10.2019 у справі №522/22798/17, від 30.10.2020 у справі №522/16881/17.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що обмеження максимального розміру пенсії порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України (рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016   №7-рп/2016).
Щодо посилання апелянта на постанову Верховного Суду від 24.06.2020   у справі №580/234/19 то такі суд вважає безпідставним, оскільки обставини справи викладені у ній стосуються спорів щодо застосування обмежень пенсій максимальним розміром, призначених відповідно до Закону України від 05.11.1991 №1789-XII   “Про прокуратуру”   та Закону України від 14.10.2014 №1697-VII   “Про прокуратуру, а також Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ   “Про пенсійне забезпечення”, Закону України 16.12.1993 №3723-XII   “Про державну службу”, що не є релевантним до правовідносин у розглядуваній справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що пенсійний орган, обмеживши позивачеві пенсію максимальним розміром з 01.12.2019, діяв всупереч Конституції України та Закону №2262-ХІІ, а відтак позов підставно задоволено.
Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.
За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,- 
                                                        ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення  Тернопільського окружного адміністративного суду  від 05 вересня 2022 року у справі № 500/2807/22 без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя	 	І. І. Запотічний 	
судді	 	О. І. Довга 	
 	 	Н. В. Бруновська